197 



förekommer i Ryska stepperna; utan af de arter, 

 som utgöra de nyare slägtena Sjlvicapra och Ce- 

 plialopus j h vilka lefva ensamme eller parvis, i 

 bevuxen mark, och nästan endast tillhöra Afrika 

 söder om tropikerne. Qvadrumcmer och Bruta 

 tillhöra ej Europa, och Björnslä^tet tyckes ej fin- 

 nas i Afrika — Men alla dessa ajiförda formerna 

 förekomma i södra Asien; ty Autilnpe chicara till- 

 hörer den nyssnämnda formen af Antiloper, som 

 annars är den mest egna för Afrika. Europas och 

 Afrikas fauner kunna alltså anses såsom utgrenin- 

 ga r, med helt olika karakter , af den .Asiatiska, så- 

 lunda, att Europas knappt äger någon egenhet, 

 h varigenom den skiljer sig från norra Asiens, men 

 att Afrikas, söder om öknarne, framställer sig 

 såsom mera eget utbildad. De cosmopolitiska släg- 

 tena Felis , Canis , Lepus , Mus och Vespertilio 

 förekomma i alla verldsdelar utom Australien, utan 

 att visa lokala grupp-egenheter. 



Den ofvansfående tabellen är en ytterligare be- 

 kräftelse på de till en del förr anmäikta satserna , att: 

 Rof djuren finnas öfvera Ut i ungefär lika proportion; 

 Pecorcij, Gli res och Bestioke finnas öfverallt, och 

 bli ganska talrika mot eqvatorn, men aftaga starkt 

 mot poler ue; 

 Chiroptera ])å samma sätt, men de upphöra all- 

 deles i polcirkelns grannskap, hvarest de ej fin- 

 na någon natt under sommaren; 

 Aporne^ Bruta och Pachjdermenie tillhöra endast 



varmare kli mäter; 

 PJiocacea tyckes deremot tillhöra de kallare. 

 Cete hade rätteligen kunnat utelennias då de till- 

 höra oceanen och ej landet, samt derföre synas 

 föga i JNordostafrikas fauna. Men de äro lika 

 talrika i de varma, som i de kalla hafvcn. 



