246 



ej ilerefter kunde med säkerhet urskiljas. Sedan 

 har jag genom bref erhållit fullt upplysande med- 

 delanden af Professor Erichson i Berlin, Profes- 

 sor VAN DER HoEVEN i Lcjden , Candidat J. Retn- 

 HARDT i Köpenhamn och Doctor Hartlaub i Bre- 

 men, hos h vilka jag stadnar i största förbindelse, 

 för den osparda möda, hvarmed de haft godheten 

 att biträda mig vid arternes utredande. 



Efter att sålunda hafva erhållit noggranna 

 uppgifter öfver 7 arter af Manis ^ och efter att 

 hafva jemfört dessa med h vad som förut var kändt, 

 anser jag mig böra meddela resultatet af hela 

 undersökningen. Men ingen må häruti vilja finna 

 en fullständig bestämning af alla de arter, som 

 förvaras i europeiska samlingarne, ty dels har 

 jag ej sett några af de betydligare bland dessa, 

 t. ex. de engelska, dels torde jag hafva förbigått 

 en eller annan art, utan att dera fästa behörig 

 uppmärksamhet, och slutligen har jag haft allt- 

 för litet tillfälle att se cranier och skeletter af 

 dessa djur. 



Till det, som af flera författare blifvit fram- 

 stäldt om dessa djurs yttre form, har jag ej myc- 

 ket att tillägga. Den fullkomliga bristen på tän^ 

 der och de korta, af huden alldeles dolda och 

 hopbundna tårna j, försedde med ganska stora 

 klor j, h vilka såsom en hof eller skida betäcka 

 nagelbenet, och enligt flera ögonvittnens intyg, 

 vid gåendet äro böjde ned under fotsålan, äro 

 gemensamme formförhållanden för dessa djur och 

 slägtet Myrniecophagaj som i Amerika ersätter de- 

 ras ställe, och med h vilket de hafva en ganska 

 nära likhet i bildninsf. Hos Manis äro klorna 5 

 på alla fötterna. Tungan är, liksom hos Myrme- 

 cophaga, utsträckbar till flera gånger hufvudets 

 längd, ellery nära lika långt som kroppen utom 



