247 



svansen'-). Den är j)l;illail ocli temligen tjock, 

 till utseende näsLaii som eu igel. SvanseJi är 

 bredare och tjockare än hos något annat dägg- 

 djuisslägte, nästan liksom hos ödlorna; den är 

 alltid uiidertill platt. 



Alldeles egen för detta slägte är betäcknin- 

 gen, som består af slora horiiurtade, fristående fjäll, 

 i stället för hår, på hela öfie delen och sidor- 

 na samt hela svansen. Fjällen ligga, liksom men- 

 niskans naglar, fastade vid en temligen stor yta 

 af huden, från h vilken de, på samma sätt som 

 naglar, utväxa blott åt ett håll. Hos de nyfödda 

 uiigarne skjuter fjällets bakre kant knappt utöfver 

 basalytans kant, men den tillväxer hastigt och tyc- 

 kes fortfara dermed så länge djuret lefver. Hos 

 äldre exemplar äro de alltid längre i förhållande 

 till hredden än hos yngre, och starkt slitna eller 

 sönderbrutna i kanten. De ytor, från hvilka fjäl- 

 len utväxa, äro träns verselt rhombiska; så breda 

 som fjällen och omkring 3 gånger kortare än 

 bredden, samt ligga, liksom hos fiskarna, nätfor- 

 migt, tätt intill h varandra, sålunda, att fjällen 

 bilda alternerande rader längsåt och sneda rader 

 tvertöfver. Hufvudets fjäll äro alltid små och 

 något irreguliera, så att de endast kunna räknas 

 efter de sneda tver-raderne; på kroppen sitta de 

 högst regelbundet, och bilda vanligast 11 eller 

 17 längsrader, af hvilka de öfre innehålla de 

 största fjällen, men i sjelfva mid tel raden äro de 

 vanligen något smalare. Hos en del exemplar 

 tillkomma dessutom 3 å 4 små fjäll, som bilda 

 en liten egen rad nedeist, vid hvaidera sidan af 

 buken, h varigenom radernes antal blir 13 eller 

 19; ännu mera sällan saknas yttersta raden hos 



Jfr. Dalman, och Burt. 



