14 W. Lilljeborg. 



är af en mindre längsträckt form, och med mycket kortare nos, an 

 det förra, en naturlig följd deraf att det är yngre. Nosen är kor- 

 tare an den öfriga delen af craniet, och dess bredd vid basen inne- 

 hälies icke 2:ne ganger i dess längd. — A det nämnda skelettet i 

 phy.siologiska museuni i Köpenhamn har jag räknat 12 ryggvertebror, 

 17 lurabosacralvertebror, och 28 svansvertebror, säledes, med tillägg 

 af 7 halsvertebror, inalles 64 vertebror. Processus spinosi inferiores 

 voro 22, hvaraf de 2 bakre rudimentära. Bröstbenet bestod af 3:ne 

 skilda ben, och af refbenen voro 5 par costa3 verae, och dessutom 

 tycktes 2:ne par (6:e och 7:e) hafva varit fästade vid en broskartad 

 förlängning af bröstbenet. 



Scäsom vid beskrifningen blifvit nänindt, fas denna Delphin en 

 och annan gang vid vära vestra hafskuster, och oftare an D. del- 

 2)his. Vära museer lerana bevis pä, att den ätminstone fyra ganger 

 erhällits vid nämnde kuster. Den har äfven en och annan gäng an- 

 träffats vid kusterna af Danmark, England, Holland och Frankrike, 

 der den stundom gär in i flodmynningarne. 



Anm. Delphinus euphrosi/ne ä obsci<7'us, Gray, som i Skan- 

 dinavisk Fauna upptagas med ett ? säsom skandinaviska, tillfölje 

 deraf att i Lunds zoologiska rauseum förvaras cranier af dessa arter, 

 utan angifven lokal, tillhöra säkerligen icke Skandinaviens fauna. Den 

 sednare tillhör, enligt Gray (1. c), Söderhafvet, och den förras lokal 

 är, enligt samme författare, ännu icke känd, men sannolikt är den 

 frän Söderhafvet, eller Atlantiska hafvet. 



2. Slägtet GRAMPÜS, Hunter j Desmarest. 



Nosen trubbig och mer eller mindre rundad, utan tydlig afsats 

 üfvan, Näsborrarne likna dem lios föregäende slägte. Ryggen med 

 en mer eller mindre hög fena, som stundom är belägen pä midten, 

 och stundom nägot bakom midten af kroppen. Kroppsforraen är i 

 allmänhet mera undersätsig och tjock an inom förra slägtet, isynner- 

 het vid den främre kroppsdelen, Bäda käkarne bära ett ringare an- 

 tal (hos vära 12 — 14 och derunder, hos de utländska sällan flera) 

 coniska och merendels trubbiga tänder ä hvardera sidan , som stundom 

 i mer eller mindre grad fällas vid en högre älder. 



A craniet är nosen bred och trubbig, ungefär af samma längd, 

 som bakre delen af craniet, och dess bredd vid basen innehälles icke 

 2me ganger i dess längd. De bäda underkäkbenens Symphysis är 

 kortare an dessa bens halfva längd. — Hvad skelettet för öfrigt 

 beträffar, är detta af en gröfre byggnad och har ett mindre antal 

 vertebror i allmänhet, an hos föregäende slägte, 



