30 W. Lilljeborg. 



Hvitfisken , eller Belugan, säsom den kallas pä ryska, är all- 

 niän i de nordlii^are trakterna af norra Ishafvet, t. ex. vid Grönland, 

 Spitsbergen , Nowaja Semlia, norra och nordöstra kusterna af Sibirien, 

 der den stundom gär upp ett stycke i de större floderna (Pallas), 

 samt vid norra kusterna af Nordamerika, och är circumpolar. Den 

 hörer säledes egentligen icke tili vär fauna. I Norska Finmarken har 

 jag icke erhällit nägon uppgift om dess förekomst der. Den, säsom de 

 andra Tandhvalarne, lefver väl hufvudsakligast af fisk, Cephalopoder, 

 och andra hafsdjur. Fabricius och Pallas uppgifva fiskar säsom dess 

 näring, Holböll, enligt Eschricht, derjemte Crustaceer och Cephalopo- 

 der, och enligt Neill och Barchlay hade ett individ, som fängades 

 vid kusten af England, vid Frith of Forth 1815, blifvit ditlockadt 

 af laxar, hvilka den ifrigt förföljde. Emellertid har jag i Tromsö af 

 en skeppare, som mycket berest hafvet vid Spitsbergen, och som 

 tjenstgjorde sasom lots för den franska vetenskapliga expeditionen dit, 

 samt hade fängat ätskilliga Hvitfiskar, erhällit den uppgiften, att han 

 i dess mage endast hade funnit täng ("tarre"). 



5. Slägtet MONODON, Linne. 



De hithörande hvaldjuren utmärka sig derigenom, att de endast 

 hafva en eller ett par mer eller mindre utbildade tänder, som hafva 

 sitt läge i främre ändan af öfverkäken i). Eljest sakna de tänder. 

 Den för näsborrarne gemensarama transversella öppningen är belägen 

 pä öfre sidan af hufvudet längt bakom nosspetsen. Ryggen saknar 

 fena, liksom hos föregäende slägte, tili hvilket detta i flera afseen- 

 den tyckes mycket närma sig. Hufvudet företer framtill ungefär 

 samma trubbiga och kullriga form , och kreppen är temligen tjock , 

 med största tjockleken framom midten. Mannen är liten, och bröst- 

 fenorna äro smä och korta. 



Craniet liknar tili sin form mest det af den närmast föregäende, 

 nien det är mera snedt an dennes, ätminstone hos de äldre hanarne, 

 der den delen af öfverkäken, som bär den länga tanden blir naget 



') Hos honan stanna tänderna (2:ne) merendels i sin utreckling, sä att de 

 icke blifva synliga utoni alveoli , och den saknar da helt och hallet yttre synliga 

 tänder. Hos hanen är det merendels blott den ena af dessa tänder, som 

 utvecklas och antager en utomordentlig längd , under det att den andra tan- 

 den abortierar eller stannar i sin utveckling; sällan utbildas bada lika myc- 

 ket. Enligt Fabricius är det an den högra och an den yenstra tanden som 

 utbildas. Enligt Owen (Odontography , vol. 1, pag. 348) äro dessa tänders 

 alveoli Ursprungligen belägna i intermaxillarbenen , eller rättare vid dessas 

 förening med maxillarbenen. 



