Öfversigt af de inom Skandinarien anträffade Hvalartade Däggdjur. 37 



af knölarne k deras inre sida 1' S^/^". Afständet dem emellan 

 8". Underkäken 4' 9" läng. A ett yngre skelett i zoot. musenm 

 i Christiania af 18' 7" längd var craniet 4' H" längt, och 2' '^^2' 

 bredt, och dess höjd öf'ver knölarne ä öfverkfikbenen ^^/<i'- Detta 

 skelett hade 9 ryggvertebror ; 10 luuibosacralvertebror , och 16 svans- 

 vertebror (1 eller 2, de bakersta, saknades). A de hoga processus 

 spinosi ä lumbosacral- och främre svansvertebrorna sitta processus 

 articulares af samma par nära intill hvarandra, samt äro särdeles 

 sma. Sternum bestod af 3 ben, och af refbenen voro 5 par costae 

 verae. A ett större skelett i physiol. museum i Köpeuhamn räknade 

 jag 9 ryggvertebror, 11 lumbosacral vertebror, och 17 svansvertebror, 

 hvaraf de 8 buro processus sphiosi inferiores. Fingrarnes antal var 

 5. Tiunmen hade 1 phalang, pekfingret 6, längfingret 5 , ringfing- 

 ret 2, och lillfingret 1 dito. 



Den har mycket sällan erhällits vid kusterna af Sverige och 

 Norrige. Enligt Pontoppidan äfvensom enligt den ofvannämnda In- 

 skriptionen ä den pä Linnes Hammarby befintliga taflan , fängades 

 en bona vid Fredrikshall d. 17 November 1749: enligt Nilsson i 

 Skandinavisk Fauna, 1. c. , strandade en bona af samma storlek, 

 som den nämnda, i xipril mänad 1823 vid Landskrona, och ä ana- 

 tomiska museum i Christiania är ett skelett af ett individ , som er- 

 hällits i Christianiafjorden. Den har äfven erhällits vid kusterna af 

 England och Frankrike, och nägon gang, äfven nyligen, ha smärre ska- 

 ror af den strandat vid kusterna af Lilla Belt i Danmark. O.'lare 

 visar den sig vid Färöarne , sällan v'xd Island och Grönland , men 

 icke sä sällan vid nordöstra kusterna af Norra Amerika, och stundom 

 t. 0. m. längre ned vid östra kusterna af denna verldsdel. Martens 

 har observerat den vid Spitsbergen. Den är pelagisk och närmar 

 sig sällan kusterna. Enligt Eschricht är det sannolikt, att den till- 

 bringar sommaren i den högre norden, i Ishafvet, och mot hosten 

 och vintren vandrar ned tili Nordsjön och norra delarne af Atlanti- 

 ska Oceanen. Den är sällskaplig, och vanligtvis träffas ett par el- 

 ler nägra fä tillsamman. Dess föda bestär hufvudsakligen af Cepha- 

 lopoder, men den förtär äfven fiskar, Holothurier 0. d. 



Tillägg tili heskrifningen öfver GRAMPüS GLADIATOR. 



Da Professor F. Wahlgren i Liind täckts meddela mig en con- 

 turteckning, copierad af den teckning öfver ifrägavarande art, som 

 Professor Nilsson i det ofvan citerede föredraget omnämner, och som 

 af honom blifvit förärad tili zoologiska museum i Lund, och der 



