r" 



Öfversigt af de inom Skandinavien (Sverige och Norrige) 

 anlräffade Hvalartade Däggdjur (Cetacea), 



af 



W. LiUjeborg. 



"Hvaldyrene {Cetaceerne} have altid 

 hört og höre endnu til de mindst nöiag- 

 tigt kjendte Dyr, hvad enten vi tage Hen- 

 syn til Artsbestemmelsen og den geogra- 

 phiske Udbredning eller til Anatomien og 

 Physiologien." 



(D. F. Eschricht: Undersögelser over Hval- 

 dyrene, l:ste Afhandling, 1844, p. 1.) 



J_/et här anförda yttrandet af en föifattare, soni af alla lemnat de 

 vigtigaste bidragen tili Hvaldjurens kännedom, har, ätminstoue da man 

 inskränker oidet "Dyr" tili däggdjur, ännu sin tillämpning, oaktadt 

 sä mänga är füiflntit sedan detta yttrande fälldes. Detta synes böra 

 tillskrifvas de svärigheter, hvarmed den vetenskapliga conserveringen 

 och undersökningen af dessa ofta kolossala däggdjur äro förenade, 

 jemte den omständigheten , att en stör del bögst sällan och endast 

 tillfälligtvis samt pä vidt skilda stallen raka i händerna pä nägon 

 vetenskapsman. För att fä en riktig kännedom om djurformernas 

 förhällande tili hvarandra, är det merendels nödigt att kunna an- 

 ställä directa jemförelser dem emellan , och för detta ändaraäl mäste 

 man hafva dem tili hands pa ett och samma stalle. Men om det 

 ocksä endast vore frägan om skeletterna, torde en nägorlunda full- 

 ständig samling af dessa inom Hvaldjurens ordning möta de största 

 svärigheter. Man har derfdre nyligen i England, för vinnandet af 

 ett sädant ändamäl, blifvit betankt pä att inrätta ett större museum 

 för Hvaldjur. 



De brister, som förefinnas i kunskapen om Hvaldjuren i allmän- 

 het, sträcka sig äfven tili kunskapen om de Hvaldjur, som tillhöra 



1 



