20 W. Lilljeborg. 



skulle ut^öra en egen art '). Han har pä samma stalle äfven fästat upp- 

 märksaniheten pä den stora öfverensstämmelscn uti des.sa extremiteters form 

 mellan den och Ostende-Hvalen, äfvensom pa den luer an sannolika öfver- 

 ensstämmcLsen dem emellan uti den egcndomliga befskaffenheten af ryggfenan, 

 samt sluteligen yttrat: "I saa Fald alltsaa turde denne bekjendte Ostender- 

 Finhval höre til en ganske anden Art end de övrige ved de europreiske 

 Kyster indstrandede". De af Eschricht anförda skälen för denua förmodan 

 äro sä släende, att de snarare synas böra grunda en visshet an en förmo- 

 dan. Denna visshet vinner ytterligare styrka, da man jemför Dubars teck- 

 ningar öfver den kolossala Ostende-Hvalens benbyggnad med samma slags 

 teckningar af Rudolph! öfver dennes lilla Bal(Bna rostrata, enär man dem 

 emellan finncr mycket betydliga skiljaktigheter uti formen af alla de delar af 

 skelettet, som Duliar afbildat, älven med fästadt nödigt afseende ä den 

 mindre goda beskaffenheten af Dubars teckningar. Dock har Eschricht uti 

 sin 6:te Afhandling sammanfört bäda dessa Hvalar under namnet Balcena 

 (Pterobalcena) hoops , ett namn, som hos alla äldre författare, med undan- 

 tag af Fabricius, är af lika osäker tillämpning, som namnen Balcena pliy- 

 salus, B. muscuhis m. fl. Uti Bergens Museum förvaras ett, med undan- 

 tag af bröst- och bäckenbenen, fuUständigt skelett af en yngre Balcenoptera 

 latkeps frän norska Östfinmarken, hvilket tili alla delar fullkomligt öfver- 

 ensstämmer med de af Rudolphi lemnade teckningarne öfver derma Balenop- 

 ter. Jag hade derföre tillfälle att vid undersökningcn af detta skelett kunna 

 constatera de betydliga skiljaktigheter, som ftirefinnas mellan dennas och 

 Ostende-Hvalens benbyggnad, och skall nu i korthet framställa dem -). Cra- 

 niet af Balcenoptera latkeps är mera sraalt och längsträckt, med ansigts- 

 delen, eller no.sen, smalare och med mindre bägböjda sidokanter. ünder- 

 käkbenen äro mycket olika. Hos Ostende-Hvalen äro de kortare, och, som 

 det tyckes , ända tili spetsen jemnhöga, oh vid spetsen nästan tvärt af- 

 huggna. De äro äfven stärkt böjda. Ä den andra äro de mot spetsen märk- 

 bart afsmalnande, med afrundad spets, samt föga böjda. Enligt Dubar är ver- 

 tebrornas antal ä Ostende-Hvalen 55, nemligen, utom de 7 halsvertebrorna ■'), 

 14 rygg-, 16 lumbosacral- och 18 svansvertebror ''). Ä Balcenoptera lati- 

 ceps är antalet af ryggvertebrorna 13, och af lumbosacralvertebrorna 14. 

 Atlas hos den förre har länga, trubbigt kägelformiga sidoprocesser, och lik- 

 nar mycket atlas af B. mvsadus , men har mindre articulationsytor och bre- 

 dare corpus ^). Hos B. latkeps har atlas helt korta och hoptryckta sido- 



') L. c. p. 378 & 379. 



^) Herr Etatsrädet Eschricht hade godheten läna mig i Köpenhamn den 

 nämnda aihandlingen af Dubar, hvars teckningar jag sälunda fick tillfälle 

 att copiera, och det är dessa kopior, som legat tili grund för jemförelsen. 



^) Den 7:de halsvertebran räknas af honom tili ryggvertebrorne , och han 

 har följaktligen 1 5 ryggvertebror och 6 halsvertebror. 



*) Enligt teckningen saknas sannolikt en eller annan af de sista svans- 

 vertebrorna, emedan de ä den varande sista synas vara för stora. 



') Ä det nämnda museet i Köpenhamn har jag sett en mycket stör — 

 afetändet mellan spetsarne af processus transversi 3' ^/i\ och höjden af 



