Öfversigt af de inom Skandinavien anträffade Hvalartade Däggdjur. 37 



da ett ringare antal uppgifves, detta beror pä en brist eller ofullstän- 

 dig-iet i skelettet '). Processus spinosi inferiores äro 9, af hvilka deu 

 2:dra är störst, och den l:sta har spetsen stärkt bakät böjd. Bröst- 

 benet är nägot litet snedt, och har formen af ett aflängt kors, med 

 den bakre processen eller grenen längst, och med sidoprocesserna be- 

 lägne närmare den främre ändan, der manubrium är längt framstäende. 

 Refbenen äro spensliga, men temligen länga. l:sta paret, som äro bre- 

 dast, äro enkla, och deras nedre ända är temligen utbredd. 4:de och 

 5:te paren äro de längsta, och nära lika länga. Alla refbenen äro vid 

 sin nedre ända temligen tunna och hoptryckta. Alla articulera endast 

 med Processus transversi, men 3:dje och 4:de paren hafva ett temligen 

 tydligt capitulum och tuberculum, ehuru deras collum baktill icke är tyd- 

 ligen begränsadt -). p]nligt Eschrichts iakttagelser fästa sig l:sta paret ref- 

 ben vid bröstbenet bakom dettas sidoprocesser. ."-kulderbladet liknar i det 

 närmaste det af föregäende art. Dess längd innehälles ej füllt 1 ^/^ gan- 

 ger i dess bredd. Acroraion är längt skildt frän processus coracoideus , 

 samt bildar en mycket spetsig vinkel med den öfre delen af skulderbla- 

 dets främre kant. Radius och ulna äro nägot böjda bakät, och den 

 förre är märkbart bredare an den sednare. Carpalbenen äro 3:ne i den 

 öfre och 2:ne i den undre raden, men ä undre sidan af det yttersta 

 (midt för ändan af radius) är ä bäda extremiteterna ännu ett 6:te, helt 

 litet och med 2:ne jemna ytor, hvilket jag icke observerat ä nägot an- 

 nat Skelett af denna eller andra hvalar. Af de 4 fingrarne har det 

 l:sta 4, det 2:dra 7, det 3:dje 6, och det 4:de 3 phalanger. A en 



') Uti Skandinavisk Fauna be^krifvcs ett f;kelett , som genom framl. Akad. 

 Adjunkten v. Diiben erhäliits fran Bergens Museum, ocii ä hvilket skulle 

 förefinnas 10 ryggvertebror, 13 ländvertebror och 17 svansvertebror, sälcdes, 

 med tillägg af 7 halsvertebror, iualles 47 vertebror. Ryggvertebrorna räk- 

 nas tili 10, emedan endast 10 par refben förcfunnos; men att äfven detta 

 exemplar haft 11 par refben, och säledes 11 ryggvertebror, har jag in- 

 hemtat af Doctor Koren i Bergen, som specicit kände, att de detsamma 

 tillhörande refbenen af ll:te paret hade blifvit förstörda i Bergen. Säledes 

 ha ländvertebrorne räknats tili 13, derigenom, att sista ryggvertcbran blif- 

 vit räknad säsom ländvertebra. Att svansvertebrorne ("stjertens vertebror") 

 endast uppgilVits vara 17, är säkerligen en följd deraf, att den sista, som 

 är mycket Uten, saknats. 



^) Enligt Eschricht skulle refbenen hos Bardhvalarne i allmänhet sakna 

 capitulum och collum, men att dessa dock finnas , om an capitulum icke 

 articulerar med corpus vertebra;, synes tydiigen ä vissa refben hos en del 

 Bardhvalar, t. ex. Balccnoptcra robusta och Balcena mr/sticetus , der tu- 

 berculum är bögt uppstäende samt genom ett längt collum skildt frän capi- 

 tulum, hvilket är pä väg att articulera med corpus vertebr». 



