60 W. Lilljeborg. 



Arter af detta slägte förekomma i alla haf. J. Gray (Zool. of the 

 Erebus & Terror) upptager 5 arter, och dessutom en osäker, nemligen: 

 Balcena nvjsticetus Linne, frän norra Ishafvet, Bai. australis Desmou- 

 lin, frän hafvet vid Goda Hopps-Udden ocli ^öderhafvet, Bai. Japo- 

 nica Gray, frän hafvet vid Japan, och Bai. antarctica & marginata 

 frän hafvet vid Austrahen, och Bai. gihbosa Brisson, som är osäker '). 

 Der upptages äfven en varietet med större hufvud , "or probably diffe- 

 rent species" Sif Balama mysticetus , enUgt uppgifter af Guerin, som va- 

 rit läkare ä ett hvalfängst-fartyg. Till dessa arter kan läggas de gam- 

 les Nordcapare, (Balcena horealis Klein, eller Bakena islandica Bris- 

 son, och Bakvna nordcaper Lacepede), hvilken genom Prof. Eschrichts 

 forskningar '-) , säsom redan ofvan är anfördt, har visat sig vara en 

 säker och frän de andra skild art, ännu sparsamt förekommande i At- 

 lantiska Oceanen, der den förr varit längre utbredd mot norden. Inom 

 Skandinavien hafva 2:ne arter af detta slägte fordom förekommit, en- 

 ligt de lemningar af deras skeletter, som här mer eller mindre längt 

 frän hafvet blifvit uppgräfda ur jorden. Den ena af dessa arter är 

 ännu lefvande i norra Ishafvet, och denna har sannolikt förekommit 

 här under den sä kallade isperioden; och den andra är möjligtvis ännu 

 lefvande i sydligare haf, och har sannolikt besökt Skandinavien under 

 en blidare period. Atminstone den ena af dem har ännu under den 

 historiska tiden förirrat sig in uti Ostersjön , samt strandat vid kusterna 

 af Sverige. 



1. DEN SVEDENBORGSMA HVALEN. 



Uti Emanuel Svedbergs — sedermera adlad med namnet Sveden- 

 borg — afhandling "Om Wattnens Högd och Förra Werldens Starcka 

 Ebb och Flod, Bevis utur Sverje", med dedication tili Hennes Maj:t 

 Drottning ülrica Eleonora af den 17 Mars 1719, har 4:de beviset föl- 

 jande rubrik: "Af stora Fiskben och skepsemnen fundna longt inuti 

 landet". Derunder anföres bland annat: "Och blef för nägra ähr se- 

 dan i Westergöthland och Wänga Sochn twä mil ifrän Skara och tijo 

 mil ifrän Westerhafvet, funnit ett benragel af leggor, knotar med mera: 



') Han har här för första gangen fästat uiipmärksaniheten pä den oHka 

 formen af bardorna hos de olika arterna. samt utförligen beskrifvit dessa 

 olika former af barJer. Arten JB. marginata är endast uppställd pä grund 

 af formen af barderna. 



-) Oversigt over det Kongelige Danske Videnskabernes Selskabs Forhand- 

 linger, 1858, p. 223. 



