66 W. Lilljeborg. 



temligen tunn. Denna ända är ojemnt ocli snedt afskuren, och ä det längre 

 af de 2:ne, hvaraf matt ofvan meddelats, med antydning tili collum. 

 A midten äro de betydligt tjockare. Mot nedre ändan blifva de bre- 

 dare, isynnerhet de kortare, som sannolikt äro af 2:dra och 3:dje pa- 

 ren , men bibehaüa äfven der en betydlig tjocklek , sa att deras genom- 

 skärning här är aflängt oval. A dem, som äro nägot mindre breda 

 vid nedre ändan , är dennas genoraskärning oval. Vid yttersta nedre än- 

 dan äro de icke afsmalnande, samt nästan tvärt afhuggna, med ett 

 nägot convext och poröst fält i midten af ändan. A ytan synas i när- 

 heten af denna temligen tydliga längsgäende grunda färor, isynnerhet a 

 inre sidan. De bitar, hvaraf de 3:ne refbenen äro sammanfogade, äro 

 för hvartdera 3me. Denna form är mycket afvikande frän den hos 

 Balcena mysticetus , der de vid nedre ändan äro jemförelsevis tunna och 

 plattade, samt, med undantag af de 2:ne första paren, äro nägot af- 

 smalnande. Dessa hafva icke heller längsgäende färor. I förhällande tili 

 storleken af de andra delarne af skelettet synas refbenen vara stora. 

 De bakre refbenen synas hafva varit ofvan midten temligen trindade. 

 En öfre ända af ett af de bakre refbenen är mindre stärkt inätböjd, 

 samt nägot plattad. Det längsta, enligt ofvan, 3' länga stycket har 

 tillhört ett refben, som varit vida längre an det längsta af de 2:ne 

 hopsatta; och sannolikt är det detta stycke, som af Moraeus anföres 

 säsom ett afbrutet stycke af skenbenet, hvilket nästan räckte honom 

 tili naflen. Svedenborg kallar äfven dessa ben för "leggor", eller sken- 

 ben, men han gör det pä ett raillant satt, som tyckes antyda, att han 

 drifver gäck med den första bestämningen. 



Skulderbladet är ett ben, som är af högsta vigt för bestämningen 

 af denna hval. Man finner strax af matten, att det icke har den breda 

 formen af skulderbladet hos de föregäende slägtena. Dess bredd och 

 längd äro nästan lika stora. Bade den främre och bakre kauten äro 

 concava. Det är af en ovanlig tjocklek, och afviker härigenom frän 

 det af B. mysticetus. Afven afviker det frän dennas derigenom, att 

 det saknar processus coracoideus. Dess acromiou är tjockt, nägot nedät 

 riktadt, samt har burit brosk vid spetsen. Frän acromion stracker 

 sig ett litet stycke uppät en tydhg spina scapulae. Der proc. coracoi- 

 deus skulle haft sin plats, bildar hufvudet en spetsig, nägot inät riktad 

 vinkel, vid hvilkeu hufvudet tydiigeu har burit brosk. Det skulle sä- 

 ledes möjligen kunna hafva haft en broskartad rudimentär eller out- 

 bildad proc. coracoideus. Genom fränvaron af denna process sluter 

 denna hval sig tili samma grupp, som den af G. Cuvier i) beskrifna 



') Recherches sur les ossements fossiles T. V. 1. pag. 374. eto. 



