Öfversigt af de inoin SkandinaTien anträffade Hvalartade Däggdjur. 77 



icke sätta sig tili motvärn , da den angripes, När den blifvit träffad af 

 en harpun, rusar den vanligen mot bottnen, och häller sig under vatt- 

 net sä länge den kan — vanligen onikring 30 minuter, stundom 1 V« 

 timma, enligt Scoresby — och da den derefter äterkommer tili vatten- 

 ytan, för att andas, är den mycket utmattad, destomera ju längre den 

 hällit sig under vattnet. Den erhäller da strax en eller flera harpuner, 

 och rusar änyo ned , men äterkommer upp efter nägra fä minuter. Der- 

 efter stickes den med lansar, hvarvid man söker träffa hjertat. Da dö- 

 den nalkas, bläser den vanligen ut blöd ur näsborrarne, och hafvet 

 färgas vida omkring af dess blöd. Sä snart hvalen blir död , vänder han 

 strax buken i vädret, och man bogserar honom derefter oförtöfvadt tili 

 det i grannskapet liggande fartyget, vid hvilket han göres fast; och se- 

 dan man der aftagit späcklagret och barderna, läter man den öfriga 

 delen af kroppen gä tili bottnen. De stora svärigheterna för att vid 

 sädana tillfällen taga vara pä skelettet, sävida man icke varit i tilltalle 

 att bogsera hvalen tili nägon Strand, ha ^äkerligen varit orsaken, att 

 man under dylik hvalfängst aldrig tillvaratagit nägot helt skelett af denna 

 hval. — Enligt Scoresby har man ofta iakttagit dess parning under 

 slutet af sommaren, och den skall ske i upprätt ställning, med hufvu- 

 det uppe öfver vattnet i). Den föder blott en unge, enligt Scoresby 's 

 förmodan i Februari eller Mars, efter 9 eller 10 mänaders drägtighet. 

 Modren visar stör omsorg om ungen, och vägar lifvet för hans rädd- 

 ning, pä samma satt, som förhällandet är med Puckelhvalen. Ungen 

 skall da han födes vara 10'— 14' läng. Den följer sin moder sannolikt 

 sä länge tills dess barder blifva sä utbildade, att den sjelf kan för- 

 skaffa sig sin näring. Scoresby antager, att den vid 12 ärs älder har 

 barder, som äro 6' länga, och att den vid 20 eller 25 ärs älder är full- 

 vuxen. Den lefver uteslutande af sädana smärre hafsdjur, hvaraf norra 

 polarhafvet hvimlar, säsom Pteropoder af slägtena Li7nacina och Clio , 

 och smärre Crustaceer, företrädesvis Copepoder af slägtet CaZa/iws, Sto- 

 matopoder säsom Tliysanopoda, möjligen äfven smärre Coelenterater, m. 

 fl., men icke af fiskar. Vanligen stanna de vid vattenytan endast ett 

 par minuter för att andas, under hvilken tid de bläsa 8 eller 9 ganger, 

 och hälla sig derefter under vattnet 5 ä 10 minuter, men stundom, da 

 de hämta in sin föda, 15 ä 20 minuter (Scoresby). Da de harpuneras, 

 är det det länga uppehället i inhemtandet af luft , som gör dem sä utmat- 



') Den hona af Phoccena communis, hvars skelett ofvan blifvit beskrifvet, 

 sköts under parningen, och denna skulle, enligt uppgift af den, som sköt 

 henne, hafva skett pä samma satt, som Grönlandshvalens. Nilsson, (Skandina- 

 visk Fauna, Däggdj. 1 uppl. pag. 409) meddelar en dermed öfverensstämmande 

 iakttagelse a ett par "stora hvalars parning" j hafvet utanför Nordland i Norge. 



