OM SKOGARNES Al' K ASTNINGSFÖRMÄf . A I VÄSTERBOTTENS LÄN. I 1 



\äxten beräknas, sökts genom att dividera hela det undersökta trä(i- 

 antalet inom hvarje skogstyp med 2 och ingå i den åldersperiod, dar 

 trädantalet utgöres af den pä detta sätt erhållna kvoten — kommer nian 

 till det resultat, att tillväxtprocenten utgör för 



Tall. Gran. 



skogstyp A* 2,1 1,3 



B- — 2,0 



B" 2.9 2/^ 



H' c 1,0 1,3 



Ri d — I,.. 



C 1,5 I, i 



Uträknas nu det årliga tillväxtbeloppet på grund af dessa procent 

 erhälles för 



Kubik- 

 massa. 



skogstyp A' 261,702 



B- ii3>o7,^ 



B" 86,564 



A= 518 



B' c 127,428 



B' d i33„U2 



<^'' ■ 170,52.^ 



S:a 89,1,122 17,282 



eller 1,03 kbm. pr har. ... 



Att en afverkning, motsvarande ofvanstående, endast kan anses be- 

 rättigad att tagas frän skogar, som ligga under rationell behandling, är 

 tydligt; och angående hvad i detta afseende är gjordt, ber jag enda.st 

 att få hänvisa till jägmästare Ringstrands framställning häraf i hans 

 förutnämnda yttrande i denna fråga. 



Jag hoppas emellertid hafva visat: 



att afverkn ingen är afsedd att tagas i den mest o växtliga skogen, 



att afverkningsbeloppet, trots förhöjningen öf\er den s. k. normala, 

 understiger den löpande tillväxten, oaktadt så stor procent af marken 

 ar bevuxen med öfvermogen och undertryckt skog, 



att öfverjägmästare Wallmos antagande af tillväxtprocenten 2 öfver- 

 ensstämmer med verkliga förhällandet i denna trakt; men att densamma 

 medför en afverkning, dubbelt så stor som den af honom antagna, 



samt att hushållningsplaner, uppgjorda efter ofvanstående principer, 

 böra verka nyttigt för dessa marker ur forstlig synpunkt samt vara eko- 

 nomiskt sedt antagliga. 



