SKOGSVÅRDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT. I QOÖ, H. I. 



Några ord om den i samband med naturskyddsfrågan 

 stående nomenklaturen. 



Af A. Q. Nathorst. 



Det intresse, hvarmed man i värt land omfattat naturskyddsfrågan, 

 sedan den väl på allvar kommit på dagordningen, är för naturvännen 

 i hög grad glädjande. Visserligen kan man på samma gång beklaga, 

 att en del åtgärder, som nu synas sä naturliga och enkla, icke vidta- 

 gits redan för flere decennier tillbaka, men bättre än att grubbla öfver, 

 hvad som icke blifvit gjordt, är att tillse, hvad som ännu kan göras 

 och att detta snarast möjligt blir utfördt. I så hänseende synes allt 

 lofva godt, ty både Vetenskapsakademiens och Domänstyrelsens utlå- 

 tanden ställa sig ju i det hela taget mycket välvilliga till sakens lös- 

 ning på bästa möjliga sätt. 



Då det sålunda är att hoppas, att naturskydd redan under den när- 

 maste framtiden kommer att i stor omfattning praktiskt tillämpas, torde 

 en diskussion om den i samband härmed stående nomenklaturen icke 

 vara ur vägen. Ty dels är det naturligtvis önskligt, att full enighet 

 frän början vinnes härutinnan, dels bör man tillse, att inga missledande 

 eller i språkligt hänseende oegentliga namn komma till användning. 



Det, som man afser att skydda, är ju dels vissa områden, större 

 eller mindre, dels vissa arter (växter eller djur), dels enstaka, i ett eller 

 annat afseende märkliga individer eller enstaka föremål. Låtom oss 

 först taga namnen på områdena i betraktande. 



Det är antagligen i analogi med förfaringssättet i utlandet, särskildt 

 Förenta staterna, som man för dessa områden från början användt be- 

 nämningen nationalparker, fastän A. E. Nordenskiöld redan tidigt före- 

 slog eller använde det därmed synonyma uttrycket rikspark, hvilket, 

 ehuru kortare och bekvämare, icke sedermera kommit till användning. 

 Båda dessa namn kunna dock sägas vara anspråksfulla och lämpa sig 

 hvarken för mindre områden eller för sådana, som icke äro skogbeväxta. 

 Vetenskapsakademiens kommitterade ansågo sig visserligen icke böra 

 frångå de i lektor K. Starbäcks motion eller Riksdagens skrifvelse an- 

 vända benämningarne, men då »nationalpark» af ofvan anförda anled- 

 ning vid flera tillfällen befanns mindre lämpligt, talas i deras utlåtande 



