32 A. G. NATHORST. 



äfven om skyddsområde, hvilket ju icke utsäger något om det afsedda 

 områdets beskaffenhet i och för sig, på samma gång som det Hka väl 

 kan användas för mindre områden som för större. 



EnHgt tidningarnes redogörelse för Domänstyrelsens utlåtande i 

 ärendet (Stockholms Dagblad för den 26 november 1905), har denna 

 uttalat sig mot användning af »nationalpark» och i stället alternativt 

 förordat »naturpark», »skyddspark» eller »fredspark». Af dessa torde 

 fredspark, såsom af flera skäl mindre lämpligt, här utan vidare kunna 

 förbigås. Mot naturpark kan man invända dels att namnet endast läm- 

 par sig för skogbeväxta områden, dels och i synnerhet att det för lag- 

 stiftningens skull är nödvändigt att hafva ett namn, som .skiljer ett skyd 

 dadt område från ett icke skyddadt, men alla »naturparker» blifva ju 

 icke skyddade. Från sistnämnda synpunkt är då »nationalpark» vida 

 korrektare, det är en sådan »naturpark», som blifvit skyddad (= natio- 

 nens egendom). Men »nationalpark» är ju, såsom ofvan framhållits, af 

 andra skäl icke att förorda. Vida lämpligare och korrektare förefaller 

 mig det tredje af Domänstyrelsen uppställda alternativet, skyddspark, 

 hvilket därför synes mig böra användas i de fall då det är fråga om en 

 skyddad skog (i analogi med kronopark). Men då det är nödvändigt 

 att ha en gemensam benämning för alla skyddade områden, vare sig 

 de äro skogbeväxta eller ej, tillåter jag mig såsom sådan — då det af 

 Vetenskapsakademiens kommitterade använda ordet »skyddsområde» är 

 väl långt — föreslå skyddsmark (i analogi med kronomark). Man kan, om 

 man så vill, här underförstå »natur» och anse namnet såsom en 

 sammandragning af »naturskyddsmark». 



Under denna kollektiva benämning skyddsmark kunna sedan de 

 olika slagen, när sådant anses önskligt, allt efter sin natur betecknas 

 såsom skyddspark, skyddsskog^ , skyddshed, skyddsäng, o. s. v., ja, man 

 kan äfven använda epitetet »skydds» för de enstaka arter eller föremål, 

 som skyddats, och följaktligen tala om en skyddsväxt [Trapa natans), 

 ett skyddsdjur (bäfvern), ett skyddsträd (t. ex. skyddsek, skyddsgran, 

 skyddstall), o. s. v. 



Här har man sålunda korta och lämpliga namn, hvilka påsamma 

 gång gifva besked om hvad det gäller och därför i sin mån helt visst 

 skulle verka befrämjande för själfva saken. 



' Mig synes, att det vore bäst, om sammansättning med park, hvarmed allmänheten 

 väl i de flesta fall — trots kronopark — förbinder tanken med ett af kulturen omdanadt 

 område, kunnat utelämnas, men då skydJsstog redan kommit till användning i annan be- 

 märkelse, är det kanske nödvändigt att i fråga om skog, afsöndrad för naturskyddsända- 

 mål, använda skyddspark. Möjligen skulle dock skyddsskog utan olägenhet kunna bibe- 

 hållas för båda slagen. 



