NÅGRA ORD OM NATURSKYDDSFRÄGANS NOMENKLATUR. 35 



emot leder vår språkkänsla åt orätt håll. Ett minnesmärke är i regeln 

 (ja kanske alltid) något som tillkommit till åminnelse af något annat, 

 d. v. s. för att påminna om något, på det att det ej må falla i glöm- 

 ska. Detta passar alltså på runstenar, minnestaflor, ärestoder o. d. 

 »kulturminnen», men omöjligt på spontant tillkomna naturföremål och 

 delar af jordytan med allt hvad däruppå är. 



Adolf Noreen. 



Beriktigande af J. E. V. Boas' anmälan af Ramstedts 

 berättelse öfver nunnans härjningar. 



I den danska »Tidsskrift for Skovvresen XVII, A, sidd. 53 — 55, finnes 

 införd en af professor d:r J. E. V. Boas författad anmälan om den af C. G. 

 Ramstedt på offentligt uppdrag utarbetade och 1904 från trycket utgifna »Be- 

 rättelse öfver Nunnans härjningar 1898 — 1902 i Södermanlands och Öster- 

 götlands län » . 



Då denna anmälan emellertid innebär ett försök att nedsätta värdet och 

 nödvändigheten af de mot skadeinsekten under berörda härjningsperiod vid- 

 tagna åtgärderna, torde det icke vara utan vikt att något närmare skärskåda 

 hans anföranden, synnerligast som det för granskogarnes bestånd är af vitalt 

 intresse, huruvida man i framtiden vid liknande olyckliga tillfällen bör med 

 orientalisk undergifvenhet lägga händerna i kors och passivt åse förödelsens 

 styggelse utbreda sig, eller om verksamma medel för ett aktivt ingripande 

 iinnas. 



Anmälaren säger bland annat: »Som det var at vente stiller Förf. sig 

 paa det Ståndpunkt, at Limningen har vasret nyttig, uden at han dog er i 

 Stånd til at fremfore Data, som ere afgorende eller overbevisende. Lim- 

 ningen blev i ofrigt snart staerkt indskrrenket: i 189Q (det furste Aar der li- 

 medes) blev der limet c. 6,500 ha., men i 1900 kun c. 1,700 ha. og i 

 1 90 1 endog kun c. 1,000 ha.; Indskraankningen fandt Sted tenge for An- 

 grebet havde kulmineret, hvad der tyder paa at Domienestyrelsen selv har 

 vseret usikker om Virkningen, som jo ogsaa i Tyskland, hvor man har rig 

 Erfaring paa dette Omraade, bestemt bensgtes.» 



Till en början torde få medgifvas såsom fullt sanningsenligt, att lim- 

 ningen inskränktes redan innan angreppet kulminerade, men den af anmälaren 

 däraf dragna slutsatsen fordrar såsom fullständigt falsk en bestämd gensaga. 

 Anmälaren synes hafva förbisett, hvad som dock liksom en röd tråd genom- 

 löper berättelsen och särskildt Domänstyrelsens i de Kungl. propositionerna 

 till Riksdagen relaterade anföranden. Vederbörande trodde nämligen i början, 

 missledda af tysk litteratur, sig kunna och böra direkt hejda skadedjuret genom 

 limning, som därföre företogs äjven i liäi-jningsonirädeuas ce?!tra, hvarest största 

 massan af insekter förefanns och alltså största larvspillan kunde åstadkommas. 

 Detta skedde första limningsåret, och däral den väldiga limringsarealen. Men 

 snart kom man underfund med onyttigheten af denna metod och stärktes under 

 härjningens vidare förlopp alltmer i den uppfattningen, att hufvudsakliga vikten 



