36 BERIKTIGANDE AF J. E. V. BOAs' ANMÄLAN. 



måste läggas på befordrandet af sjukdomen flacheri genom att lämna insekten 

 ostörd i starkt angripna trakter, där till följd af svält och trängsel larverna 

 först hemsöktes af sjukdomen, samt att limma endast i svagare angripna 

 yttre delar af området i ändamål ej blott att begränsa området utåt, utan 

 äfven att genom svält göra larverna nedanför limringarne mottagliga för 

 sjukdomen och sålunda få denna att snabbare sprida sig. Enligt hvad erfaren- 

 heten lärt, sker ju denna spridning mycket långsamt, om naturen ensam får 

 verka, långsammare än insektens periferiska utvidgning, hvarpå särskildt den 

 år 1845 började nunnehärjningen i Ryssland, som under loppet af 22 år 

 efterhand utbredde sig öfver 7,000 geografiska kvadratmil (se bland annat 

 H. Nitsche: »Die Nonne», Wien 1892, sid. 55), ger ett slående bevis. An- 

 ledningen till limningens inskränkande efter hand under de senare åren var 

 alltså ingalunda, såsom anmälaren antager, att domänstyrelsen betviflade lim- 

 ningens ny//a, utan att vederbörande i mån af vunnen erfarenhet och sjukdo- 

 mens uppträdande modifierade xällct för limningens ntföramle, för att med minsta 

 ekonomiska uppoffring kunna ernå det mest effektiva resultat. 



Påståendet, att Ramstedt ej varit i stånd till att visa fakta, som äro 

 öfverbevisande om limningens nytta, utvecklar anmälaren längre fram, där 

 han säger: han (Ramstedt) anforer som Begrundelse for den Anskuelse, at 

 Limningen har Betydning i denna Retning (att bereda väg för flacheri), en 

 lagttagelse fra Björksundsomraadet . . . hvor >flacheri för första gången iakt- 

 togs inom limmade bestånd, fastän i närheten funnos olimmade, starkare ägg- 

 belagda sådana, som delvis voro hel- och halfätna, där flacheri ej kunde 

 iakttagas». lagttagelsen har selvfolgelig sin Interesse, men bevisende kan den 

 ikke anses for at vasre; der er ved et saadant stort Nonneangreb saa mange 

 Tilfaeldigheder paa Spil, hvorpaa Ramstedts Arbejde indeholder rigelige Ek- 

 sempler, at det er meget muligt att det er rent tilfseldigt, at Flacherien först 

 er bemerket paa de limede Arealer.» — Det är ju möjligt, ehuru alls icke 

 af anmälaren bevisadt, att anmälaren i fråga om sistnämnda iakttagelse har 

 rätt i sin förmodan, men något öfverraskande förefaller det, att han låter 

 läsaren tro detta vara enda stödet för Ramstedts åsikt om limningens nytta; 

 han iakttager nämligen fullständig tystnad med afseende på Ramstedts öfriga 

 bevisföring sidd. 46 — 54 och, med hänsyn till limningens inverkan på sjuk- 

 domens spridning, den sidd. 42 och 43 omförmälda synnerligen lärorika iakt- 

 tagelsen på Älstaområdet. 



Af den rikhaltiga mängd bilagor, som åtföljer Ramstedts berättelse, fram- 

 häfver anmälaren endast de af botanisten lektor Alb. Nilsson författade be- 

 rättelserna, »som gaar imod Domaenestyrelsens Opfattelse af Limningens Virk- 

 ning. » Men han glömmer att omnämna de af framstående entomologer och 

 skogsmän, såsom prof. Aurivillius, doc. Bengtsson, forstmästare Elfving m. fl., 

 uttalade meningar, som i öfriga bilagor och eljest fått uttryck och hvilka 

 råka att gå emot Nilssons och anmälarens åsikter. På den dräpande kritik 

 af Nilssons påståenden, som återfinnes i Ramstedts berättelse sid. 53, synes 

 anmälaren icke fått sina ögon fastade. 



Att den hos oss utbildade metoden för nunnans bekämpande går i helt 

 annan riktning än exempelvis hittills i Tyskland, synes hafva undgått anmä- 

 larens uppmärksamhet; han skulle väl eljest icke hafva, såsom han gjort, 

 åberopat den rika erfarenhet man vunnit i Tyskland, hvilken erfarenhet ju 

 gäller en annan, af oss snart öfvergifven metod. Att man emellertid nu- 



