VARA SORKAR OCH RAITOR SAMT DERAS BETYDELSE FÖR SKOGEN. 65 



tagelser, åtminstone från vårt land, och uppgifter från sydligare länder 

 kunna beträffande dylika frågor ej utan \'idare tillämjjas på förhållandena 

 lios oss. 



En egendomlighet för denna art, till skillnad från andra sorkarter, är 

 dess förmåga att klättra i träd. Sålunda lär han stundom plundra små- 

 fåglars bon på ägg, äfven då dessa bon ligga ett stycke från marken. I 

 detta sammanhang må nämnas en iakttagelse af konservator W. Meves. 

 Denne påträffade nämligen i Jämtland såväl djuret själft som hår af 

 detsamma högt uppe i träden i bon byggda af små grankvistar och 

 lafvar och hvilka M. först antog vara ekorrbon, men om hvilka han se- 

 dermera framställde den förmodan, att de varit byggda af sorken själf '. 

 1 hvilket fall som helst framgår häraf skogssorkens förmåga att klättra i 

 träd. 



2. Arvicola ruiilus. Rödbruna skogssorken. 



Syti. ■■ HyputlKus rutilus. 



Kroppens färg ofvan mer eller mindre ljust rödbrun, på si- 

 dorna grågulaktig, undre kroppsdelarne gråhvitaktiga. Öronen 

 något framstående ur hårfällen. Svansen ungefär af hufvudet.s 

 längd, ofvan mot spetsen svartbrun-aktig, under grågul. Längd 

 I 10 mm., svansens längd 30 mm. 



Denna form, den mest högnordiska af våra sorkarter, är i vårt land 

 endast känd från Torne lappmark. Den är vidare känd frän Finland 

 och norra Ryssland samt Sibirien, hvadan den tyckes ha en ostlig ut- 

 bredning. Om dess lefnadssätt vet man föga. Dock uppges det, att 

 han ej skulle gräfva egna gångar, utan ströfva omkring begagnande de 

 hål han påträffar. Honan påstås sätta 3 till 4 kullar årligen, med 4 till 

 6 ungar i hvar kull. 



3. Arvicola rufocanus. (iråsidiga skogssorken. 



Svi!.: Hypu<la?ii^ rufocanus. 



Kroppens färg ofvan mer eller mindre mörkt rödbrun, på 

 sidorna mörkt grå med tämligen tydlig färggräns uppåt, undre 

 kroppsdelarne hvitgrå. Öronen knappt utstående ur hårfällen. 

 Svansen ungefär af hufvudets längd, ofvan mörkbrun, under 

 gråhvit. Längd 105 mm., svansens längd 30 mm. 



Denna art förekommer i Lappland och Jämtland och tillhör dels 

 dalarne, dels björk- och skogsregionen på fjällsluttningarne. I vissa 

 trakter är han ganska talrik. Om hans lefnadssätt föreligga knappast 

 några uppgifter. 



' Meves, W. Till norra Sveriges Ornitologi. Reseberättelse. Öhers. Kgl. Vetenskapsakad. 

 Körhanrll. 1858, ^id. 92. 



