VÅRA SORKAR OCH RÅTTOR SAMT DERAS BETYDELSE KÖR SKOGEN. 6q 



försmå animalisk kost. Sålunda skall man enligt uppgifter från Tysk- 

 land lyckats fånga honom i fällor betade med kött och fläsk. LlLLJE- 

 BORG, som försökt detta lockbete, misslyckades dock med åkersorken, 

 hvaremot skogssorken lät sig fånga med ost och kött som bete . 



Myodes. [^•»imlar. 



Af detta släkte finnes i vårt land tvänne arter, hvilka lätt skiljas 

 enligt nedanstående artdiagnoser. 



I. Myodes lemmus. Fjällemmeln. 



Hufvudet ofvan och framryggen svart, bakryggen rostgul, 

 undre kroppsdelarna blekt rostgula. Svansens längd mindre 

 än halfva hufvudets. Fram fotte mas klor längre än bak fötter- 

 nas. Längd 150 mm., svansens längd 18 mm. 



Denna art tillhör våra egentliga fjälltrakter. Sin sydgräns har han 

 i norra Värmland. På fjällen är det hufvudsakligen inom björkens och 

 videts regioner han har sitt tillhåll. I följd af sin bekanta vandrings- 

 drift uppträder dock fjällemmeln vissa år i trakter, hvarest han annars 

 ej förekommer, hvarför ofvanstående uppgifter om hans förekomst blott 

 afse de områden inom hvilka han kan betraktas som inhemsk. Hans 

 vandringar och i sammanhang därmed stående förhållanden äro för 

 öfrigt så kända, att föga nytt finnes att tillägga i en kortfattad uppsats 

 som denna, och ett utförligare ingående på dessa onekligen mycket in- 

 tressanta frågor skulle taga alltför mycket utrymme i anspråk. — Fjäll- 

 lemmeln skildras af många författare som en ilsken och modig varelse, som 

 med ett egendomligt fräsande läte skulle sätta sig till motvärn, dä han 

 angripes. Enligt KOLTHOFF^ skall han ej anfalla, så länge man ej 

 direkt griper honom med handen, men väl resa sig på bakfötterna 

 och fräsa af förtviflan och ångest, samt gå baklänges undan. P"örst då 

 man vidrör honom och han ej kan undkomma, försvarar han sig med 

 tänderna. Hans bett äro dock ofarliga. — Hans föda utgöres af diverse 

 vegetabilier. Gräs, örter och videbuskarnas bark, allt synes honom lika 

 begärligt. Honan anses yngla minst två gånger årligen och föda 4 till 

 6 ungar i hvarje kull. 



2. Myodes schisticolor. Skogslemmeln. 



Kroppens färg skiffergrå, med en rödbrun fläck på länden. 

 Svansen af ungefär halfva hufvudets längd. Framfö tternas 



" LiLLJKBORG, Sveriges och Norges Ryggradsdjur I. Däggdjuren, sid. 2S3, noten. 

 - KOLTHOFF, Ur djurens lif. 2:dra delen, sid. 359. Stockholm 1901. 



