VARA SORKAR OCH RÅTTOR SAMT DERAS BETYDELSE FÖR SKOCIEN. 7I 



säden efter skörden en riklig näring. Då däremot vintern med kyla och 

 snö börjar nalkas, då stunda mera bekymmersamma tider för dessa 

 djur. De öfvergifva då de öppna fälten och bege sig in uti skogs- 

 bestånden, hvarest de gräfva sina gångar i jorden samt gnaga rötter och 

 stammarnes nedre partier. Sedan snö fallit börja de göra sina gångar 

 i snön, och gnaga nu barken på stammarne så högt upp som snötäcket 

 räcker. I allmänhet undvika sorkarna att vistas och röra sig fritt pä 

 jordytan, detta helt säkert af fruktan för sina många fiender, l^ndast i 

 sina gångar är sorken fullt hemmastadd, här känner han sig trygg och 

 här tillbringar han också större delen af sitt lif. Under vintern tillkom- 

 mer också, att han under snötäcket är mera skyddad för kölden. 



Sorkarnas gnag visar det för alla gnagares karakteristiska utseendet. 

 De af framtänderna utmejslade rännorna ligga alltid 2 och 2, parallela, 

 och äro allt för typiska för att någon förväxling med andra tljurs gnag 

 skulle kunna ske. Gencjni rännorna mindre bredd skiljer sig sorkarnes 

 gnag från större gnagares, såsom harens och ekorrens. För öfrigt är 

 gnaget af olika sorkarter något olika, äfven om ett bestämdt identifice- 

 rande af de olika sorkarne med ledning af gnaget i regel ej låter sig göra. 



De äldre trädens tjocka bark är vanligen för besvärlig att bearbeta, 

 det är alltså yngre träd och plantor som äro mest utsatta för skade- 

 görelse. I plantskolor kan skadan stundom blifva rätt betydlig, liksom sorkar 

 som innäslat sig i parker och trädgårdar stundom anställa stor förödelse. 



I öfverensstämmelse med dessa djurs periodiska upjiträdande, vare sig' 

 detta nu består af en massförökning af en å området förut befintlig- 

 1ig stam eller orsaken är att söka i en invandring, blir den skada sor- 

 karna tillskynda skogen vissa år synnerligen i ögonen fallande, efter att 

 kanske flera årtionden gått, utan att man haft anledning ägna dessa 

 små gnagare någon synnerlig uppmärksamhet. Härmed må dock ej 

 vara sagdt, att ej äfven under normala år skada tillfogas skogen i sådana 

 trakter, hvarest sorkar och råttor i måttligt antal förefinnes. Någon sta- 

 ti.stik öfver deras skadegörelse är naturligtvis omöjlig att upprätta, och 

 särskildt är den roll fröätningen spelar omöjlig att beräkna. 



De olika arterna visa sig betydligt olika som skadedjur, hvarför vi 

 efter dessa allmänna betraktelser vilja lämna en kort redogörelse för 

 hvad man känner angående de olika arternas egendomligheter i detta 

 hänseende. Som erfarenheten från vårt land i många afseenden är myc- 

 ket ofullständig, kommer flerstädes att hänvisas till iakttagelser i våra 

 grannländer, ehuru man måste vara mycket försiktig vid tillämpningen 

 af dylika erfarenhetsrön på förhållandena hos oss. Som ett ad notam och 

 en ledning vid studiet af den ifrågavarande djurarten hos oss kunna 

 dessa utländska iakttagelser dock tjäna. 



