76 



HENRIK PETTERSON. 



Slutligen erhålles normal förrådet på sommaren som medeltal af vår- 

 och höstförrådet, således 



u . ut 



N = 



2 



hvaraf, om årsafverkningen ut sättes = a, 



N 



0,5 u 

 För att denna formel skall vara giltig för normalskogen, fordras 

 alltså att tillväxten per ytenhet är lika i alla årsklasserna eller med andra 

 ord att dessas virkesmassor äro direkt proportionella med åldern. Emel- 



lertid hafva undersökningar visat, att normala bestånd i ungdomen äga 

 en mindre och vid äldre är en större virkesmassa än som motsvarar 

 detta antagande. Förhållandet framgår af fig. i , där den af kroklinien 

 och de båda axlarna begränsade ytan representerar normalförrådet, så- 

 dant det framgår ur erfarenhetstabeller, medan de streckade linierna mar- 

 kera de för olika omloppstider på förut angifvet sätt konstruerade för- 

 råden. Bilden visar, att det beräknade förrådet vid den låga omlopps- 

 tiden X är större, vid y ungefär lika och vid z mindre än det uppskattade. 

 Följden blir, att vår formel vid låga omloppstider ger för små afverk- 

 ningsbelopp, vid relativt långt omdref nöjaktiga, och där omloppstiden 

 är mycket hög, för höga sådana. Olägenheten häraf är likväl mera teore- 

 tisk än praktisk, då effekten endast blir, att man i verkligheten arbetar 

 med en omloppstid, som i första fallet är något längre och i det sista 

 kortare än den på papperet. 



Detta om normalskogen. Om åldersklassernas fördelning och till 

 växt däremot icke äro normala, inskränkes formelns användbarhet rätt 

 betydligt. 



