OM A1''VERKNINGSBERÄKNING KÖR BLÄDNINGSSKOGAR. 8 1 



finna en \eikligt ändamälsenljfj form härför. Det är nämligen icke nog, 

 att lien valda metoden främjar ett rationellt skogsbruk, dess grundfaktorer 

 måste också utan större omgång kunna kontrolleras direkt på skogen. 

 Detta är särskildt af vikt i fråga om sådana enskilda skogar, där skogs- 

 ägarens tjänstemän utföra de uppskattningar, på hvilka den officiella 

 afverkningskontrollen sedan skall baseras. 



Frågan gäller nu, om det af Mo och Domsjö aktiebolags skogsför- 

 valtning uppställda förslaget kan frän dessa .synpunkter anses nöjaktigt. 

 Innan jag söker besvara den, skall jag först tillåta mig att framställa 

 några anmärkningar mot det sätt, hvarpä en del taxatoriska förarbeten 

 enligt Beronius' redogörelse utförts. 



I fråga om virkesmassans uppskattning är bolaget t. o. m. kon- 

 servativare än domänstyrelsen, i det att ej ens hela den saludugliga 

 massan fått ingå i beräkningen. Af skog i diameterklasserna 13 — 20 

 cm. har nämligen endast den oväxtliga medräknats. Denna åtgärd sy- 

 nes ur afverkningsberäkningssynpunkt omotiverad, såvida man ej anser, 

 att den växtliga småskogen på grund af sin benägenhet att sjunka i 

 flottleden verkligen saknar sahivärde. 



Ehuru det direkt ej utsäges, har jag fått den uppfattningen, att 

 tabellerna 2 och 3 grundas på borrning af träd med ungefär 31 cm. 

 diameter. När borrningsresultaten sedan sammanställas efter åldern, 

 komma i så fall de yngre ånsklasserna att omfatta såväl växtliga som 

 oväxtliga träd, hvaremot de äldre enda.st innehålla de oväxtliga. En så 

 erhållen tillväxtkurva utvisar därför ett starkare aftagande än den rätte- 

 ligen borde. Härigenom nedpressas med säkerhet den för de härskande 

 stammarne beräknade afverkningsdimensionen, hvaremot förfarandets in- 

 flytande på omloppstiden är svårt att bedöma. Af hos oss gjorda för- 

 sök att beräkna tillväxtmedeltal för vissa åldersperioder torde denna 

 metod vara den minst berättigade. — Emellertid är det öfver hufvud ej 

 önskvärdt, att åldern pä detta sätt skjutes i förgrunden, när de efter- 

 sträfvade medeltalen skola användas för att bestämma omloppstiden. 

 Om nian utgår från de allmänna skogsbruksprinciper jag här inlednings- 

 vis häfdat, så innebär omloppstidsbestämningen ingenting annat än ett 

 uppsökande af trädens medelålder vid den tid, då värdetillväxtprocenten 

 sjunker under ett visst minimum. Det är då gifvet, att materialet skall 

 sammanställas med ögonmärke i främsta rummet på värdetillväxtprocen- 

 ten. Men denna har direkt intet att skafta med åldern, utan beror på 

 trädets värde vid olika dimensioner och på utväxttiden mellan dessa. 

 Undersökningen bör därför gä ut på att finna antalet år för utväxandet 



