82 HENRIK PETTERSON. 



mellan bestämda dimensioner. Ur medeltalen af dessa siftVor beräknas 

 slutligen den i genomsnitt riktiga afverkningsdimensionen, hvarefter medel- 

 åldern vid denna anger omloppstiden. 



I hvarje fall bör värdetillväxtprocenten uträknas med vanlig samman- 

 satt ränteräkning. Den af Beronius för tabellen å sid. 7 synbarligen 



P ■ 2,0 t 

 rådfrågade Borggreves formel (värdetillväxt "4 ^= ^ -»hvari/ = vo- 

 lymtillväxt X och t = gagnvirke %] var möjligen vid den tid, då den 

 upjiställdes, användbar för kalkyler på stående fot inom vissa områden 

 i Tyskland. Men att utan vidare tillämpa den vid omsorgsfulla under- 

 sökningar i Västerbotten torde icke vara välbetänkt. De för 31 cm. 

 granar beräknade procenterna visa också påfallande olikheter med de 

 för samma träd genom ränteräkning erhållna, riktigare värdena. 



Enligt det af skogsförvaltningen nu uppställda förslaget skall om- 

 loppstiden för framtiden bestämmas genom borrning af 29 cm. träd. Dä 

 härvid i fråga om tillväxten endast skall antecknas åldern och antalet 

 årsringar på sista centimetern af radien, så torde meningen vara att an- 

 tingen begagna Borggreves formel eller också anslå åldern vid 29 cm. 

 som växttid. I senare fallet .skulle man alltså, möjligen på grund af de 

 nedslående resultaten i tabellen å sid. 7, uppge tanken på en ekonomiskt 

 riktig af\'erkningsdimension och öfvergå till den berömda »tekniska» 

 omloppstiden. Men som jag förut anmärkt har den gjorda undersök- 

 ningen sannolikt gifvit en för låg afverkningsdimension, och det torde där- 

 för löna sig att göra om försöket på annat sätt. 



Vidare föreslås, att tillväxtprocenten skall beräknas inom alla skogs- 

 typer genom undersökning af medelstammar bland träden öfver 21 cm. 

 Då samma metod användes (sid. 10 — 11) för uppskattning af hela virkes- 

 förrådets tillväxt, tror man sig härmed synbarligen finna de timmer- 

 dugliga trädens tillväxtprocent. Detta är likväl ett allvarligt misstag. 

 För att nå det åsyftade målet vore det nödvändigt att uppdela bestån- 

 den i klasser med profstammar för hvarje klass. Men äfven om en 

 riktig metod användes, är en sådan uppskattning ett särdeles grannlaga 

 värf, redan då det gäller en mindre profyta. Och till att nöjaktigt ut- 

 föra den på så vidsträckta arealer som här äro i fråga, måste vi tills- 

 vidare i allmänhet erkänna o.ss oförmögna. Ty på en dylik förrättning 

 blefve det omöjligt att fälla nödigt antal profstammar, och tillväxtens 

 uppskattning på stående träd erbjuder mycket stora svårigheter. Att 

 likväl en särskildt omdömesgill taxator med speciella anlag för sådana 

 arbeten kan uppnå användbara resultat, vill jag icke bestrida. Men i 

 hvarje fall kommer undersökningen att innehålla ett starkt personligt 

 moment, som undandrager sig all kontroll. 



