86 HENRIK PETTERSON. 



halfva huggbarhetsäldein, hvarvid ett närmevärde för dessa bestånds 

 årliga tillväxt erhålles. Slutligen fås den ej huggfärdiga massans salu- 

 dugliga periodtillväxt (^) genom att summan af de så beräknade till- 

 växtbeloppen multipliceras med tjugu och reduceras med den funna 

 gagn virkesprocenten . 



Så vidt jag kan se är denna metod, som naturligtvis kan användas 

 äfven för andra skogsbrukssätt än blädning, fri från de brister, hvilka 

 förut anmärkts hos den officiella beräkningen med eller utan de af Mo 

 och Domsjö skogsförvaltning föreslagna modifikationerna. Den erbjuder 

 nämligen effektivt skydd mot för tidig afverkning af växtliga träd, på 

 .samma gång som den medger tillgodogörandet af öfverårig skog på ett 

 från affärssynpunkt nöjaktigt sätt. Ehuru metoden alltså ger utrymme 

 åt intressen, som ofta brytas mot sträfvandet till en jämn afkastning, 

 lämnar den likväl garanti mot svårare rubbningar i årsafverkningens 

 storlek. Den står således i öfverensstämmelse med de allmänna skogs- 

 bruksprinciper, som formulerades i uppsatsens början. 



Sedermera uppställdes krafvet, att afverkningsberäkningens grund- 

 faktorer skola bekvämt kunna kontrolleras. Afven från denna synpunkt 

 torde den här föreslagna beräkningen fylla rimliga anspråk. Hvad först 

 omloppstiden angår, sä är dennas bestämning visserligen svår, men den 

 olägenheten har äfven de andra här berörda metoderna. Gagnvirkes- 

 procentens uppskattning är tydligen ej svårare än hvarje virkeskubering, 

 dess uppgifna värde bör därför lätt kunna bedömas. Den ur afiars- och 

 beståndsvårdssynpunkt Jmggfärdiga virkesmassan kan nog taxeras myc- 

 ket olika af skilda förrättningsmän. Detta gäller likväl endast inom 

 gränserna för hvad en god skogsskötsel gemenligen anses fordra, så att 

 ett öfverskridande af dessa bör kunna konstateras af hvarje skogsman 

 redan vid en okulär besiktning. Den kvot, efter hvilken öfverskottet 

 skall uttagas under perioden, undandrager sig delvis anspråken på en 

 objektiv bestämning, enär den måste bero pä de styrandes benägenhet 

 för en djärfvare eller mera försiktig skogspolitik. Dessutom kan den 

 likväl i fråga om enskildes under utsyningstvång ställda skogar anpassas 

 efter omfattningen af de föryngringsåtgärder, hvartill skogsägaren kan 

 förmås att förbinda sig. 



