98 FRÅN 1906 ÅRS RIKSDAG. 



resultat, enär laga former, för att åt ett sådant aftal la bindande kraft emot 

 tredje man för annat än på sin höjd femtio år, nu saknas. 



Det måste därför vara en angelägenhet af vikt, att en lagstiftning kom- 

 mer till stånd, hvarigenom, där ett aftal träffats mellan en skogsvårdsstyrelse 

 och en ägare af sköflad skogsmark därom att, sedan efter eventuellt skedd 

 niarkberedning styrelsen i skogbärande skick återställt området i fråga, ägaren 

 å sin sida underkastar sig och kommande efterträdare att vid verkande äf- 

 ventyr följa den på uthållig afkastning grundade iiushåliningsplan, som sty- 

 relsen för densamma bestämmer, delta aftal varder bindande emot äfven 

 tredje man för framtiden. Någon större svårighet att åstadkomma en sådan 

 lagstiftning och att finna form för det inskrifningsförfarande med aftalet, som 

 torde blifva nödigt, bör ej här möta, då aftalet gäller en inskränkning i det 

 fria förfogandet af ett skogsbestånd, som åstadkoinmits med allmänna medel 

 och höjt egendomens värde till större säkerhet för eventuellt intecknad for- 

 dran, enär man ju icke bör befara, att en skogsvårdsstyrelse ej skall taga 

 nödig hänsyn till en ekonomiskt fördelaktig hushållningsplan vid bestämman- 

 det af dess omloppstid, hvadan de bestämmelser, som erfordras, torde kunna 

 göras mera generella. 



På grund af hvad här ofvan blifvit i korthet anfördt, hemställer motionären 

 att Riksdagen måtte besluta att i skrifvelse till Kungl. Maj:t anhålla, 

 det täcktes Kungl. Maj:t låta utarbeta och för Riksdagen framlägga förslag 

 till de bestämmelser, hvarigenom, där på grund af aftal en ägare af sköflad 

 skogsmark, emot att en skogsvårdsstyrelse åtagit sig att i skogbärande skick 

 genom en eller annan åtgärd återförsätta marken, förbundit sig att följa 

 de bestämmelser och anvisningar för en skogshushållning med uthållig af- 

 kastning på dylikt område, styrelsen meddelar, att en sådan inskränkning i 

 det fria förfogandet må allt framgent varda bindande emot vederbörande 

 ägare eller innehafvare af marken. 



Ändring af förordningen angående skogsvårdsafgifter den 24 juli 1903. 



Hrr Alexis Hanunaiström och Alb. Bergström (Första kammaren, motion 

 n:r 20) samt hrr G. S. Neiglick och /. M. Johansson i Mellbyn (Andra kam- 

 maren, motion n:r 591 påvisa, huru förordningen angående skogsvårdsafgifter 

 endast innehåller stadganden för den utförsel, som äger rum sjöledes genom 

 skeppning eller till lands å järnväg. Frågan huruledes skogsvårdsafgifter 

 skola uppbäras för trävaror, som från Sverige flottas till utlandet, samt för 

 trävaror och trämassa, som medelst dragare forslas ur riket, har däremot icke 

 gjorts till föremål för några liestämmelser vare sig i den nämnda förordningen 

 eller i den till samma förordning sig anslutande kungl. kungörelsen angående 

 uppbörd af skogsvårdsafgifter m. m. den 8 december 1904. En följd häraf är 

 ock, att tör trävaror och trämassa, som på någotdera af sistberörda bägge sätt 

 utföras, skogsvårdsafgifter icke ifrågakomma. 



Likväl flottas till Norge rätt afsevärda belopp virke och uppgifves under . 

 åren 1896 — 1900 hafva omfattat i årligt medeltal; 



genom Enningdalsälfven 4,000 kubikmeter 



» Vingersjöarna 9, 700 » 



» Tistedalsälfven 73,900 » 



Flisenälf 46,500 > 



Summa 134,100 kubikmeter 



