124 



GÖSTA GRÖNBERG. 



vanliga tall. Han afgnager därvid kottefjällen tvärs af för att åtkomma 

 fröna. Gnaget är i allmänhet ensidigt, så att fjällen på Y4 till Y2 ^f 

 kottens omkrets sitta kvar, mera sällan afgnagas fjällen rundt om. Ge- 

 nom experiment med en fången skogssork, som erhöll vid en gren fast- 

 sittande kottar att gnaga och .som därvid behandlade dem på det nyss- 



A 



'/K 





Kig. 13. Gren af bergtall med två af skogssork gnagda kottar 



tagna för att kottarna skola synas. Cirka '/, nat. st. 

 Fig. 14. Sorkgnagda kottar af A. vanlig gran, £. hvitgran, C. lärk. Nat, storl 



och 14 efter Boas. 



r>arrknippena delvis bort- 

 Fig. 13 



nämnda sättet, anser sig BOAS med skäl ha bevisat, att i naturen an- 

 träffade sålunda gnagda kottar verkligen böra tillskrifvas ifrågavarande 

 sorkart. 



Möjligt är dessutom, att en del af de afgnagda grankottar, som man 

 finner på marken och som vanligen tillskrifvas ekorren, i själfva verket 

 kunna härröra från skogssorken. Åtminstone omtalar BOAS fall, då dylika 

 gnagda kottar anträffats i trakter där ekorren ej förefunnits, samt anför 

 vidare, huru sådana gnagda kottar funnits inuti timmerstaplar, hvarest 

 ekorren ej kunnat färdas fram. Det ena som det andra tyder på, att 

 någon rått- eller sorkart och då antagligen skogssorken är den skyldige. 



