HÖSTFROSTEN PÄ FURUEN 19O2. 13,5 



Når man derfor skal give en udt0mmende förklaring af årsagerne 

 til furutorken 1903, tror jeg, man rettest bor sige: T»rken skyldes frost, 

 som senli»ste7i igo2 rammede de endnu vegetcrendc fui-ushid, livis h»ide- 

 tilvcekst på grund af det store varmeoverskud sommeren igoi var usced- 

 vanlig stor, men hvis barudvikling og diametertilvcekst [forvedning) der- 

 ved var blev et sa t så me get IcBtigerc tilbage af det store varmeunder - 

 skud sommeren igo3. 



Dette falder tungt at Irese, men denne förklaring er efter min me- 

 ning mere udtommende og rammende end den Gunnar Andersson giver 

 — se s. 476 af Skogsvårdsföreningens Tidskrift for 1905. Det i A.'s 

 förklaring anvendte udtryk »en osedvanlig svag utbildning af årsskotten 

 sommaren 1902» er nemlig forsåvidt forvildende som furuskuddenes 

 Isngdetilv.tkst var mer end sa;dvanlig tilfredsstillende. 



Hvad jeg föran har udviklet, stotter jeg forovrigt ikke mindst på 

 en beretning, som den nu afdode norske forstmester J. M. Norman har 

 givet om furuens va;kstforhold i Finmarken i 3-året 1873 — 1875. Denne 

 beretning kunde i alt va;sentligt lige godt gja;lde 3-året 1901 — 1903 — 

 så lige viser disse 2 treårsperioder sig at have vaeret for furuen i Fin 

 marken. 



Forstmester Norman var en af Norges mere bekjendte naturforskere. 

 Specielt gjorde han sig fortjent ved sine arbeider om Norges arktiske 

 flora. Hans udtalelser i et sporgsmål som det her foreliggende turde 

 af den grund have så meget större vifgt. Jeg tror derfor, det vil in- 

 teressere mine aerede svenske kolleger at la;se, hvad en videnskabsmand 

 som Norman mente om disse forhoid. 



Angående veirligets indflydelse på skogens vxkst udtaler forst- 

 mester Norman bl. a. folgende i sin indberetning til skogdirektoren 

 for 1875:' 



»Hvad Aarets Veirligt angaar, saa steg Lufttemperaturen i Mai Maaned 

 til en for hervserende Egne usasdvanlig Höide, hvorpaa der fulgte nogen 

 Kjolighed, men senere en middels varm, mod Hösten noget regnfuld og köld 

 Sommer. Uagtet denne Sommarens Beskaffenhed led Tra;- og Buskvegetation 

 synbart mere end i den nsermest foregaaende koldere og mere regnfulde 

 Sommer. Flere Steder i Finmarkens Amt, maaske isjerdeleshed i Alten, be- 

 skadigedes i Vinteren 1874 — 75 de yngre Furuers Topskud fra foregaaende 

 Sommer. En saadan Tilintetgjorelse af Ungfuruers Topskud er i flere af Fin- 

 markens Skovegne et ikke sjeldent indtrseffende Tilfslde, saaledes at man i 

 visse Stmg skal kunne paavise ganske faa Traeer, som ikke i eller 2 Gange 

 under deres kraftigste Höidevrext har mistet sit Topskud, men uden at dette 

 dog synderlig skader eller sffitter tilbage Vexten og Trivselen hos den ark- 

 tiske Furu, der er ganske anderledes seiglivet og taalsom end de sydligere 



' Udhsvekerne af H. J. 



