OM SKOGSODLINGAR Ä LJUNGRYAR. 1 39 



Inga hjälpskogsodlingar ha härå gjorts. 



Det resultat man häraf nu kan draga är: 



att skogen å den ljungbrända marken, särskildt å den sämre, gått 

 mycket bättre till än den å den obrända, så att mycket mindre hjälp- 

 skogsodling här behöft utföras, om det varit meningen använda 

 sådan; 



att skogen å den ljungbrända marken har mycket bättre växt, är 

 minst 50 ända till loo % längre, och af kraftigare utseende än å den 

 obrända marken; 



att bredsådd å obränd ljungmark är bortkastade penningar och å 

 bränd för dyr i förhållande till det erhållna resultatet; 



att jordens bearbetning, vare sig i rader, rutor eller streck är nöd- 

 vändig för erhållande af godt resultat; och gäller hvad här i dessa 4 

 punkter sagts om samtliga de här använda skogsodlingsmetoderna. 



Vidare har på andra, senare anlagda försöksrutor och gjorda skogs- 

 odlingar visat sig, 



att tidigt på våren utförda sådder i smala långa streck för förhin- 

 drande af jordens uppfrysning är bättre än rutsådder; 



att sådder gå bättre till och bli billigare än plantering; 



att gran i blandning med tall har bättre utseende och kraftigare 

 växt om den uppkommit genom sådd än genom plantering. 



För att hålla ljungen i schak, sedan ljungbränningen i detta hänseende 

 slutat att verka, användes särskildt i Jylland blandning med bergtall 

 (Pinus montana v. uncinata). Härvid har det visat sig vara lämpligt, att plan- 

 tera 2 granar, i bergtall, så 2 granar och i bergtall igen i planteringsraden. 

 Bergtallen har genom sitt växtsätt att breda sig ut och dela sig i flera 

 korta stammar, vanligen 3 — 5 stycken, en stor förmåga att kväfva ljungen, 

 hvilket verkar fördelaktigt för öfriga barrträdsplantor, så synbart till och 

 med, att det på många af de för de skarpa nordsjövindarna starkt ex- 

 ponerade hedarna visat sig omöjligt att den förutan uppdraga annan 

 barrskog. På senare tider i Danmark gjorda undersökningar synas vilja 

 ge vid handen, att bergtallen för skogsmarken skulle vara hvad lupiner 

 och andra baljväxter äro för åkerjorden, nämligen stark uppsamlare af 

 kväfve ur luften, hvilket ytterligare i sin mån skulle förklara, att de 

 barrträd, som växa tillsammans med bergtallen, hafva ojämförligt starkare 

 växt och friskare samt kraftigare utseende än de som ej äro blandade 

 med detta trädslag. 



I förbigående må här omnämnas, att i Jylland odlas ytterst ringa 

 vanlig tall, utan i dess ställe vanlig gran, alldenstund den vanliga tallen 

 där har ytterst svårt att fördraga de pinande nordsjövindarna, utan dör ut. 



På grund af dessa erfarenheter från utlandet ha å Nättja krono- 



