OM AFVERKNINGSBERÄKNINC. FÖR BLÄDNINGSSKOÖAR. 1 45 



så, att växtlig skog måste afverkas. Ja, detta är sant. Och däri tillgodoser 

 formeln de rättigheter, som äfven i sådana fall enligt skogsordningen tillkomma 

 vissa utsyningsberättigade. Men lyckligtvis äro sådana fall till ytterlighet säll- 

 synta, dä man på grund af gällande bestämmelser behöfver utsyna icke hugg- 

 färdig skog. På kronoparker behöfver detta icke ske, då förslag om så be- 

 skattade skogars indelning icke torde ingifvas, eller om sä sker och förord- 

 nande om indelning kommer till stånd, indelningsförrättaren helt visst är så 

 förnuftig, att han icke förordar andra afverkningar än dem, som äro förenliga 

 med god skogsvård. Så har hittills skett. Ett par hushållningsplaner äro näm- 

 ligen u])prättade, där afverkningen under perioden på grund af brist på fulla 

 lielo]ipet huggbar skog föreslagits till endast en \iss del af den genom formeln 

 beräknade. 



Hvarför vill författaren förutsätta, att indelningsförrättaren skulle arbeta 

 endast maskinmässigt, när frågan är om gällande indelningscirkulär, då han 

 samtidigt för sitt eget förslag förutsätter, att indelningsförrättaren vid prick- 

 ning af hvarje träd skall öfverväga, huruvida det under närmaste tid bör 

 komma att afverkas. Grundar sig denna olikhet pä någon sorglig erfarenhet 

 om den rådande praktiken eller endast på ett begär att konstruera en bak- 

 grund, mot hvilken gällande föreskrifter skola framstå klandervärdar Våra in- 

 delningsförrättare erhålla tvifvelsutan redan vid skogsinstitutet insikt därom att 

 indelningscirkuläret åsyftar att efter u år öfverföra skogen i normalt tillstånd, 

 livarföre äfven yngre indelningsförrättare torde framlägga sådana förslag som 

 verka mot detta mål. Sker så ej, och är orsaken då ej tvingande omstän- 

 digheter, torde vid företagen granskning rättelse vara att vänta. Att fram- 

 ställa en sådan formel för afverkningsljeräkningen, att den mekaniskt kan till- 

 ämpas pä abnorma fall, medför stora svårigheter. Jag anser dem vara rent 

 af oöfverstigliga. Väl är i så fall att en dylik trollformel också är obehöflig, 

 ty man torde förutsätta, att hvarje duglig indelningsförrättare kan undvara den. 

 Med dessa ord har jag icke afsett att affärda författarens förslag till af- 

 verkningsberäkning såsom onödigt. Jag ber tvärt om att med ett par ord få 

 tillse, huru långt det häller profvet vid mekanisk tillämpning. 



Därvid får jag först gifva författaren en varm eloge för uppslaget att vid 

 taxeringen särskildt pricka träd, som anses kunna ifrågakomma att under pe- 

 rioden afverkas. Men skulle icke författaren därjämte kunna medgifva, att 

 träden fortfarande böra upptagas i dimensionsklasser? Detta har ju betydel.se 

 både för kuberingen och, framför allt, för bedömande af virkesförrådets be- 

 skaffenhet och värde. När man i alla fall skall »pricka» träden, synes det 

 nog löna mödan att fasthålla vid en fördelning i)å dimensionsklasser. Må- 

 hända är författarens uttryck »den döda dimensionsklassificeringen» ej sä all- 

 varligt menadt, ty bekant torde \ara, att man särskildt i norra Sverige be- 

 höfver känna mera om sin skog än allenast dess virkesmassa. En större eller 

 mindre del af denna saknar å de allra flesta skogar saluvärde, och på resul- 

 tatet af en taxering bör man dock kunna vara i tillfälle grunda en beräkning 

 at skogens ungefärliga värde. 



Men nu till författarens formel! A normala skogar med ett virkesförräd 

 ■■ och en gagnvirkesprocent i huggfärdiga bestånd af p erhåller författaren 

 ]>eriodaf^■erkningen af gagnvirke g = '^ ■•— ' Detta är ostridigt teoretiskt rik- 

 tigt. Och att författaren äfven för normala skogar tänkt sig afverkningens 

 beräknande på detta sätt, synes mig visa, att författaren haft en instinktmässig 



