NOTISER. 1 59 



ligen äfveuså behandlat en mängd viktiga skogsfrågor, efter att hafva inkallat 2 

 öfverforstmästare och 4 forstmästare. 



Följande frågor behandlades. 



Skogsprodukternas försäljning fiir hand ansågs lämpligast ske efter checksy- 

 stemet, hvarvid i hufvudsak blott skadadt virke borde få säljas till ortsbefolknin- 

 gens husbehof efter fastställd taxa. Dä uti flere revir detta försäljningssätt tilltagit i 

 betydande grad, ansågs frågan äga en rätt stor betydelse, och gaf anledning till en 

 vidlyftig diskussion, hvilken sedan utgjorde svar på frågan. 



Kronoskogstorpsfrågan blef äfven den föremål för längre utlåtande. En år 

 1902 af regeringen nedsatt kommitté hade utarbetat ett detaljeradt förslag i frågan, 

 hvilken uu väntade på sin slutliga behandling och lösning. För närmaste framtid 

 ålåge det därför forstväsendet, att motarbeta vissa af de största bristema, främst att 

 dessa torp ej skulle fä användas såsom handelsvara och utgöra föremål för spekula- 

 tioner innan de ännu hunnit grundläggas, att endast verkligen odlingsbara marker 

 skulle utbrytas till torplägeuheter, samt att af forstmästarne stor försiktighet borde 

 iakttagas vid afgifvandet af utlåtanden i dessa frågor. Diskussionen gaf vid handen, 

 att bland forstmännen högst väsentligen af\'ikande åsikter häri äro rådande från 

 forstst3relsen ännu för något år sedan uti upprepade cirkulär jttrade uppmaningar 

 att underlätta grundandet af kronoskogstorp. 



Då det visat sig, att i mellersta och södra Finland dylika torpanläggningar 

 blifvit alltför mycket affärsspekulationer, förordade kommittén ett här förut prakti- 

 seradt sätt, att utarrendera odlingsbara kärrmarker jämte tomtplats, och i undan- 

 tagsfall en mindre hagmark. Nödiga skogsprodukter skulle lämnas till måttliga pris. 



Frågan om .slipvedsafsättning och afverkning gaf anledning till längre andra- 

 ganden, likaså huru träden borde mätas och utstämplas för försäljning. Några mer 

 betydande förändringar i nu gällande afverkningssätt förordades icke. 



För skolade skogvaktare och arbetsledare uppgjordes förslag till reglemente. 

 Vid skogvaktareskolorna skulle föranstaltas 8 ä 10 dagars fortsättningskurser, samt 

 kortare kurser för småjordbrukare. Vikten af skolade skogvaktare påpekades syn- 

 nerligen skarpt, och kunde man hoppas, att ett tillräckligt antal sådana snart skulle 

 erhållas, blott styrelsen beviljade förhöjda löner. 



De nyligen tillsatta forstrevisoreruas arbete blef likaså beaktadt. Goda kartor 

 i skala i till 20,000 — 40,000 borde anskaffas, skogarna taxeras och värderas, samt 

 de viktigaste hushållningsåtgärder för närmaste 10 år antydas. Revisorerue borde 

 vara kunniga uti revirförvaltning, samt samarbeta med revirför\altarue. Deras verk- 

 samhet ansågs högst betydande, främst för erhållandet af rätt kunskap om skogarna. 



Vidare behandlades frågorna: För hvilka förrättningsresor äger revirforstmä- 

 staren erhålla ersättning enligt reglemente? 



Huru kunde en sammanfattning af forstväsendet rörande cirkulär anskaffas? 



Huru länge böra torpansökningar vara gällande? samt 



Hvilka stammar böra vid utstämpling anses friska och hvilka skadade? 



Af ofvanstående korta uppgifter framgår dock intensiteten af kommitténs ar- 

 bete, samt att finska forstväsendet genomgår en brytningsperiod — rik på förslag 

 till reformer och niångsidi.ga förbättringar. 



