igo 



J. o. AF ZELLEN 



Han ansåg att frågan om en ny, verkligt effektiv skogslag borde 

 tagas upp. Det med stor liflighet framförda föredraget efterföljdes af 

 en äfvenledes liflig debatt, under hvilken framhölls att, ehuru hvad hr 

 W. yttrat om faran för skogsbrist vore mycket beaktansvärdt, denna 

 fara dock ej vore så stor som han antagit. 



Något yttrande eller inlägg om förbrukningens storlek förekom 

 ej hvarken af hr W. eller någon annan. Man stred om inkomsternas 



storlek, men frågan om 

 utgifternas lämnades allde- 

 les åsido. 



Ingen torde bestrida 

 att våra skogar äro och 

 under en längre tid varit 

 utsatta för öfverafverkning, 

 såsom bidragande orsaker 

 hvartill kunna anföras allt- 

 jämt stigande virkespris, 

 tillgång på gammal skog 

 och underlättade kommu- 

 nikationer. Sä länge skogs- 

 bruket inskränkes till ett 

 extraherande af sparade 

 naturtillgångar och innan 

 en producerande hushåll- 

 ning vunnit insteg, blir nog 

 förhållandet i stort taget ej 

 bättre. Prohibitiva skogs- 

 lagar verka blott såsom 

 tillfälligt återhållande, men 

 kunna i längden ej befor- 

 dra en sund skogsskötsel. 

 De hafva också varit till 

 föga gagn, där de kommit 

 till stånd. Innan skogarne 

 bringats i ett visst jämvikts- 

 läge och deras ägare vunnit insikt om att för uthållig skogrs.skörd fordras 

 tillgång af olika skogsåldrar, som succesive växa ut och blifva mogna för 

 afverkning, skulle visserligen dylika lagar med skarp kontroll synas vara 

 önskvärda Inom vårt land kunna de dock ej fa utsträckning utom 

 de landsdelar, för hvilka dylika lagar gälla. Den enkla anledningen därtill 

 är, att våra lagstiftare ligga fjärran från någon tanke åt det hållet. 



|M^. 



Folo. H. (.'arbonnier. 



Fig. 17. löoärigl tall- och granbestånd å Hessleby 

 kronoparU (Smaland; 328 kbm. pr har. 



