2 08 J. o. AF ZELLÉN. 



nedan kan anföras, är därför endast några spridda drag; för en helgjuten 

 framställning af detta kapitel i våra skogars naturhistoria saknas ännu 

 nödiga undersökningar. 



Sverige ligger på gränsen mellan tvenne klimatområden af fullkom- 

 ligt motsatt karaktär. A ena sidan det atlantiska, utmärkt hvad neder- 

 börden beträiTar af mycket riklig sådan, å andra sidan Öst-Europas 

 eller det rysk-sibiriska klimatområdet, där mesta nederbörden faller om 

 sommaren. 



Sydvästra Sveriges, framför allt Västkustens klimat närmar sig det 

 atlantiska och utmärker sig genom riklig nederbörd och relativt stor 

 blåsighet. På vegetationen har detta ett afgjordt inflytande, som bland 

 annat visar sig däruti, att en hel del växter hos oss ha en utprägladt 

 västlig utbredning. Hvad skogen beträffar, gör sig äfven detta in- 

 flytande gällande, åtminstone i de delar, där västkustklimatet är som 

 mest utprägladt. 



Såsom Hemberg' påvisat, ernår tallen inom ett område i sydvästra 

 och södra Sverige i regel endast en mycket underhaltig utveckling, i det 

 att grenbildningen är gynnad på stammens bekostnad, hvarjämte höjd- 

 tillväxten är ringa och lefnadsåldern kort. Orsaken härtill söker han 

 bland annat till en väsentlig del i klimatets beskaffenhet. Såväl neder- 

 bördens mängd, som klimatets blåsighet torde härvidlag ha betydelse. 

 Hembergs åsikter vinna ett kraftigt stöd genom de af Dengler^ på 

 uppdrag af de tyska försöksanstalterna utförda undersökningarne öfver 

 tallens horisontala utbredning i norra Tyskland. Äfven där har den, 

 då hänsyn tages till dess utveckling som skogsträd, en klimatisk gräns 

 mot väster. I Ost- och Västpreussen trifves tallen utmärkt och är ett 

 förträffligt skogsträd, i nordvästra Tyskland åter med dess blåsiga och 

 nederbördsrika klimat når den däremot knappt användbara dimensioner. 



Tallen föredrager otvifvelaktigt ett mera kontinentalt klimat. Därför 

 talar såväl dess utbredning, som dess förhållande till klimatet under olika 

 år. I det hänseendet var den varma och torra sommaren igoi mycket 

 lärorik. Den gynnade i hög grad tallens tillväxt, i synnerhet befordrade 

 den höjdtillväxten under den följande sommaren'. Utmed Västkusten 

 råder sålunda ett klimat, som mindre väl passar för tallen och där den 

 helst endast torde användas som förkultur, särskildt på ljunghedar. 

 Under god beståndsvård och i blandning med andra träd torde man 

 möjligen äfven inom det mest utpräglade degenerationsområdet kunna upp- 



' Om tallens degenerationszoner i vårt land. Skogsvårdsföreningens. tidskrift 1904. 



- Die Horizontalverbreitung der Kiefer. Mitteilungen aus dem forstlichen Versuchs- 

 wesens Preussens. Neudamm 1904. 



' Hesselman. Om tallens höjdtillväxt och skottbildning somrarne 1900 — 1903. Skogs- 

 vårdsföreningens tidskrift 1904. 



