224 J. O. AF ZELLEN. 



Hufvudmomenten i den norrländska skogsvården. 



Ej så mycket i Norrlands kustland, men desto mer i dess inre bi- 

 behåller skogen ännu typen af urskog. Åldriga och utvuxna träd af 

 skiftande dimensioner karaktärisera hufvudmassan af det inre Norrlands 

 skogar och denna urskogstyp, liksom de stora arealerna af myr och för- 

 sumpad mark, visa, i hur ringa grad människan hittills påverkat dessa 

 trakter. 



Under sådana omständigheter kan den vård, som tills vidare bör 

 ägnas det inre af Norrlands skogar, ej blifva alldeles densamma, som för 

 det öfriga Sverige, hvarest nästan all skogsmark gjorts produktiv. Äfven 

 de små träden hafva nämligen därstädes sedan århundraden ägt värde, 

 hvadan någon afsevärd mängd öfverårig och undertryckt skog där icke 

 längre förekommer. 



I Norrland äter hafva först under de senaste 50 åren de större 

 träden erhållit värde, och ej förrän under senaste åren de mindre. Den 

 öfveråriga och undertryckta skog, som ännu i riklig mängd förekommer 

 i Norrland, bör därför utgöra föremål för afverkning, ej de växtliga 

 skogarna och än mindre de unga skogsbestånden. 



Som det för närvarande är ställdt i Norrland, sköflas emellertid en hel 

 del af den växtliga skogen, medan en myckenhet öfverårig skog får för- 

 faras — allra mest i Lappmarkerna. Bönderna i Norrlands sydliga 

 hälft sälja årligen till props, egyptiska spärrar etc. millioner växtliga träd, 

 ehuru de hafva en behållning af endast 10 öre pr träd, understundom 

 vida mindre, och detta ehuru samma träd, om det finge stå kvar i 20 — 

 25 år, skulle erhålla ett värde af i å 2 kronor; och mången sågverksägare 

 nödgas afverka växtlig skog, som med fördel tills vidare kunnat kvarstå 

 — allt medan å kronans skogar och å de enskildes Lappmarksskogar en 

 stor mängd öfverårig skog finnes. Skogskommittén af år 1896 uppger att 

 6,130,000 kubikmeter användas till trävaruexporten, under det att nästan 

 lika mycket eller 5,170,000 kubikmeter årligen förfaras i Sveriges skogar. 

 Större delen häraf kommer på Norrland, i synnerhet Lappmarkerna. Vi 

 hafva emellertid ej råd till ett dylikt slöseri; vi hafva ej råd att sköfla 

 de växtliga skogarne och samtidigt låta de öfveråriga förfaras. 



Att, såsom nu sker, tillämpa uthällighetsprincipen på Lappmarkernas 

 urskogar, där de öfveråriga bestånden äro de förhärskande, under det 

 att de växtliga skogarne på nedre landet sköflas, kan icke vara rationellt. 

 Uthållighetsprincipen bör tillämpas på växtlig skog, men visserligen icke 

 på urskog. 



