228 



J. O. AF ZELLÉN. 



Skogskultur i större utsträckning å de norrländska skogarne anser 

 jag icke vara af nöden, eftersom naturen själf visat sig på allra bästa 

 sätt kunna sköta om föryngringen. Mycket stora delar af de norrländska 

 skogarne hafva i forna tider brunnit, men ny skog har dock öfverallt 

 uppkommit. Dock måste, för tids vinnande, kultur ske på alla sådana 

 ställen, där verklig kalafverkning ägt rum, vare sig man därvid under- 

 låtit att kvarlämna dugliga fröträd, eller sådana ej funnits att tillgå, samt 

 i de fall, då man å tallmark som fröträd kvarlämnat endast dålig gran, 

 hvilket är mycket vanligt. Det är dock, enligt min åsikt, i de flesta fall 



Fig. 28. Skog på afdikad mark vid .-^.miu .1 Ilemsön (Ångermanland). 



onödigt att kultivera gran; ty dels föryngrar den sig själf med stor lätt- 

 het, dels är den på de rena tallmarkerna — myllfattiga sand- och grus- 

 marker — att anse nästan som ett ogräs, i det den antingen icke alls 

 kan utväxa till användbara dimensioner, eller därtill behöfver en oskä- 

 ligt lång tid. Jag anser därför att i hufvudsak endast tall bör kultiveras, 

 allrahelst detta trädslag mer och mer undantränges af granen. Undan- 

 tag vill jag dock göra för utdikad starrmyr af större omfång. På sådan 

 myr saknas all skog och i de fall, då den har stor utsträckning, skulle, 

 om icke sådd äger rum, det dröja allt för länge, innan skog uppkommer. 

 Och då starrmyren ägnar sig särdeles väl jämväl för gran, bör såväl 

 gran som tall där insås. Däremot tror jag, att man icke bör förhasta 

 sig med att beså utdikade högmossar eller rismyrar, ty å dessa finnes i 



