VARA SKOGARS VÄRD OCH AFKASTNING. 233 



icke kommer att i nämnvärd grad minskas förr än brist på dessa varor 

 uppstår. Likväl utbytas mer och mer de vedödslande öppna spislarne 

 mot kokspislar af järn. 



Vedbehofvet tages understundom af närbelägen, växande skog, äfven 

 om torrskog och vindfallen finnas på mera aflägset liggande trakter. 



Fäbodsystemet kräfver mycket virke och kommer nog länge att 

 bibehållas. Vid en del fäbodar användas ibland väggar af timmer, där 

 sädana af bräder göra samma tjänst, men fram i byarne förekommer ej 

 detta, enär man numera öfver allt torde ha husbehofssågar. Åtgången 

 af virke till hägnader är ej betydligt. 



Norra Roslagen: Det största slöseri med husbehofsvirket äger all- 

 mänt rum. Torrskog och vindfällen tillgodogöras endast om de före- 

 komma invid husknutarne, och mången gång ej ens dä. Öppna, virkes- 

 ödslande spislar äro allmänt i bruk i bondgårdarne. Dock börja kakel- 

 ugnar eller sådana af mursten vinna insteg i de mera burgna hemmen, 

 ehuru näppeligen på grund af omtanke om skogen. Mera sällan an- 

 träffas järnkaminer. Ännu användas vid nybyggnader allmänt timmer- 

 väggar, men i enstaka fall börja brädväggar användas vid uppförande 

 af ladorna. Mycket virkesförödande äro de allmänt brukliga spåntaken. 

 Spillerhuggaren plockar ut de bästa träden, och gör ofta inhugg på 

 3 — 4 stycken dylika innan han får ett, som han anser tillräckligt rät- 

 och lättklufvet. Ehuru asp är ganska lämpligt till spiller, användes detta 

 trädslag sällan, fast det förekommer till öfverlopps. Till hägnader åtgå 

 betydande mängder virke, och ofta ser man hvarje teg inhägnad. Dock 

 synes någon inskränkning i denna öfverflödshägnad börja vinna inträde, 

 och å större gårdar finner man ej sällan att hägnadstråd begagnas. Lef- 

 vande häckar vill man ej använda, emedan snön hopar sig emot dessa 

 och kvarligger långt fram på våren. Stengärdesgårdar äro på många 

 ställen okända, trots det att riklig tillgång af sten finns i åkrar och 

 backar. 



Sydvästra Småland: Med stigande virkespris har brännvedsåtgången 

 betydligt minskats. I boningsrummen ha i stället för de öppna spislarne 

 insatts kaminer och i köken järnspislar. Numer hopsamlas och användas 

 grenar, huggspånor, »torringar» och dylikt, hvaråt en bonde för 30 år 

 sedan ej ville se. I de skoglösa orterna, där folket börjat använda 

 bränntorf, föredrages sådan framför ved, ålldenstund arbetskostnaden för 

 den sistnämnda är större. 



Äfven hus och boningsrum ombonas numera bättre, hvarjämte bruket 

 af innanfönster vinner terräng, detta sista dock till skada för de inne- 

 boendes hälsa, då de enkla fönstren voro präktiga luftventiler. Efter 

 innanfönstrens införande blir ventilationen till större delen slut, då vårt 



:^kogsTnydsföreningens Tidskri/t igoO. 1 8 



