242 



J. o. AF ZELLKN. 



tunnland skogsmark, å hvilka stora föryngringar skett under de senaste 

 åren hafva kulturfälten tydligen utmärkts med anslagstafla med förbud 

 för betning. En sådan bestämmelse har kunnat göras, då så godt som 

 hela skifteslaget tillhör bolaget. Sedan ägarne af betesdjuren väl börjat 

 rätta sig efter förbudet, äro obehagen af betesgången ringa, på samma 

 gång som ingen nämnvärd inskränkning skett i betesfång.st. Sanningen 

 fordrar dock att erkänna, att ohägn af hästar från andra skifteslag fort- 

 farande förekommit. 



Foto. J. Dahlgren, 905. 



Fig. 32. I förgrunden gran, kliinpplanterad 1896, ej inhägnad och diij-för skadad af betes- 

 kreatur. Ombergs kronopark, nära Ragelsbrunn. Längst i bakgrunden åt höger synes 

 den s. k. Norra planteringen med dagöpjmingen för Långbergsvägen. 



Uppland. Hvad som mest af allt fördröjer och skadar skogsåterväxten 

 är betningen. A vissa ställen benägna för gräsväxt, kan till följd af bet- 

 ning aldrig påräknas någon återväxt genom själfsädd, där man eljest 

 kunnat erhålla åtminstone en del plantor. En stor del af betningens 

 skadliga verkningar kan dock förekommas genom att under täta frö- 

 trädsställningar risbränna hyggena året nästinnan fröär inträffar eller tidigast 

 hösten därförut, då man kan påräkna att fältet blir besädt och plantorna 

 hinna växa upp innan gräsväxten får öfverhand. På vissa hyggen hafva 

 kreaturen benägenhet att uppehålla sig, då de först utsläppas på våren 



