VÅRA SKOGAKS VÄRD OCH AFKASTNING. 2^3 



och å dessa byggen kan man i regeln ej erhålla nöjaktig äterväxt utan 

 total fredning genom hägnad. Begränsades betestiden, så att kreaturen 

 ej utsläpptes före den 15 juni eller i allmänhet först vid den tid, då 

 något gräs funnes att atbeta, skulle mycket af den skada betningen 

 åstadkommer å föryngringsfalten kunna fijrekommas. Visserligen ser 

 man exempel pä att nöjaktig återväxt kan erhållas å platser, där bet- 

 ning äger rum i mindre utsträckning, men fullgod äterväxt kan i de 

 flesta fall ej vinnas om icke kulturfälten fredas under de 4 — 5 första 

 åren. Till nytta för skogshushållningen kan betningen anses vara endast 

 uti de fall, att man önskar förekomma uppkomsten af löfskog bland barr- 

 skogsäterväxten . 



Örebro län. Betning visar sig alltid skadlig för skogsproduktionen, 

 hvilket lätt iakttages genom att jämföra återväxten inom och utom elt 

 inhägnadt område. Säkert är äfven att återväxten skadas mer af krea- 

 turens tramp än af deras bett. Mot det senare kan man åtminstone till 

 god del skydda plantorna genom att kreaturen ej utsläppas å marken 

 förrän efter den 15 juni. Mot det förra finnes i stort sedt ej annan 

 hjälp än total fredning. 



Värmland. Att betningen är ofantligt skadlig för skogsproduktionen, 

 både genom tramp, uppryckning och direkt afbetning af de unga skotten 

 är en känd sak, och detta i högre grad ju flera kreaturen äro. Skogs- 

 ägaren kan endast på det sättet skydda sig mot skadegörelsen, att han 

 inhägnar sina kulturer eller anställer särskilda »getare», som afhålla 

 kreaturen från föryngringsplatserna. Ett förbud mot att kreaturen 

 släppas på skogen antingen helt och hållet eller åtminstone före en 

 viss dag synes ej vara möjligt att genomföra. En fattig backstugu- 

 sittare gör detta, oafsedt förbudet, när vinterfodret är slut eller när gräset 

 i hans hage ej vidare lämnar tillräcklig föda åt kreaturen. — Vid exempeh is 

 ett bruk träftas hjordar af hundratals får, tillhöriga bönderna i trakten, 

 oaktadt får ej under någon tid af året fä släppas på gemensamt mul- 

 betesomräde i Värmland. Skulle man genom stämning till domstol söka 

 få sin rätt hållen i heigd, mötes man af befolkningens förakt och — hvad 

 kan man under sädana förhållanden vänta af skärpta lagar angående 

 betesrätten? Bäst är att hvar och en själf genom hägnader skyddar 

 sina kulturer. 



Östergötland. Betning är i regel skadlig för skogsproduktion, och 

 graden af dess skadlighet är beroende af beteskreaturens antal i för- 

 hållande till skogsmarkens storlek. Betning kan vara af öfvervägande 

 nytta, där gräsväxten är mycket stark och så hög, att den under \intern 

 kan lägga sig öfver plantorna och kväfva dem, äfvensom där 

 sorkar innästlat sig. — Får böra aldrig få beta i utmark, där 



