VARA SKOGARS VÄRD OCH AF KASTNING. 245 



föryngrinjTsfält finnas. Nötkreatur skada genom tramp och naturligt- 

 \ is de äldre, tyngre kreaturen, mer än de lättare, yngre. På 

 lösare stenfri mark är trampet skadligare. Besådda fält och plan- 

 teringar i fyllda gropar böra ovillkorligen under första året och helst 

 under tvenne år vara fredade från all betning. En del nötkreatur af- 

 bita tallskotten under den tid dessa äro mjälla, alltså under en tid af 

 3 — 4 veckor om våren, vanligen från den 15 maj — 15 juni. Denna 

 vana eller smak är helt och hållet individuell, den ena kon biter och 

 den andra ej, alldeles oberoende om god eller dålig tillgång pä gräsbete 

 finnes. Dock synes exemplet smitta och sannolikt är att smaken för 

 tallskott går i arf. Löfträdskulturen måste städse fredas för betes- 

 kreaturen. 



Skaraborgs län. Betningen är utan tvekan skadlig för skogens åter- 

 växt. A Tivedsskogarne visa de medelåldriga träden vid roten ofta 

 minnen af kreaturens bett i form af tätt sittande tjocka ansvällningar 

 efter grofva kvistar, som mångenstädes ej hunnit öfverväxas å 60 åriga 

 stammar. A äldre träd måste vanligen 3 fot afkapas innan timmer- 

 dugligt virke erhålles. På kulturfält kunna hvarken får eller nötkreatur 

 tolereras. På häradsallmänningar borde antalet intagsfä inskränkas, ty nu 

 te sig en del sådana skogar som beteshagar med många djur. 



Betningen är skadlig särskildt på hyggen, som gräsgått. Där har den 

 visat sig vara ett absolut hinder för erhållande af fullgod återväxt inom 

 rimlig tid, trots upprepade kulturer. — Utan total fredning för bet- 

 ning torde å mark, hvarest gräsväxt i afsevärd myckenhet infinner sig 

 efter afverkningen, fullgod återväxt i allmänhet icke stå att erhålla. — 

 — — Ett begränsadt antal kalfvar och ungnöt kan dock utan skada 

 tillåtas beta på mark, hvarest gräsväxten är ymnig och där rutsådd ej 

 blifvit verkställd senare än för 4 å 5 år tillbaka, förutsatt dock att krea- 

 turen ej släppas in tidigare än den 15 juni och icke intagas senare än 

 den 15 september. 



Jönköpings län. Skadan af betningen ter sig mycket olika i olika 

 delar af länet efter betets sämre eller bättre beskaffenhet. Trampet gör 

 största skadan men, för sä vidt kreaturen utsläppas tidigt i brist på 

 foder och dä intet bete finnes, afbetas äfven skogsplantorna. Getterna 

 äro så godt som utrotade, får förekomma däremot i stort antal och göra 

 stor skada. Nötkreaturen pläga, ehuru mera undantagsvis utmed stigar 

 eller i närheten af gårdar och torp, afbita toppskotten af tallarne och 

 kunna under 10 — 20 år dessa hållas tillbaka så att de se ut som hö- 

 stackar. Slutligen gå ju en del upp, fast skadade. 



Kronobetgs län. Under vanliga förhållanden böra kreaturen helst 

 ej utsläppas före den 15 juni, men under år, då växtligheten tidigt kom- 



