SKOGS VÄRDSFÖ RENINGENS TIDSKRIFT IQ06, H. 4 5. 



Om afverkningsberäkning för blädningsskogar. 



Min i tidskriftens februarihäfte (sid. 73) införda kritik af Kungl. Uomän- 

 styrelsens föreskrifter angående allmänna skogars indelning till ordnad timmer- 

 blädning framkallade i marshäftet en gensaga af märket — n — , hvilken jag 

 här i korthet skall bemöta. 



Granskaren vänder sig först mot mitt antagande, att gagnvirkesprocenten 

 i normala bestånd visar en sådan successiv stegring vid tilltagande ålder, att 

 normalskogens forråd af saludugligt virke kan närmelsevis betecknas med en 

 triangel. Ty, säger han, ^massan af de träd, som, från att ej fullt hålla mi- 

 nimidimensionen, genom en relativt ringa tillväxt på en gång rycka in i 

 gagnvirkesförrådet, får ej betecknas med en punkt.» Nu är det emellertid 

 så, att de undermåliga träden i verkligheten icke på detta sätt rycka in i 

 gagnvirkesförrådet på en gång. Ulan minimidimensionen öfverskrides först af 

 beståndets mest snabbväxande träd (»punkten»), därefter följa småningom 

 öfriga härskande stammar och till sist äfven en del af de behärskade. Gagn- 

 virkesmassans storlek kommer därför med nödvändighet att gradvis stegras 

 från en obetydlighet (;// träds massa) till årshyggets hela förråd af saluvirke. 

 Hur denna stegring i detalj tillgår känna vi icke, hvarför det är svårt att 

 grafiskt framställa den. Men samma svaghet vidlåder vår kunskap om hela 

 virkesmassans tillväxt. Liksom man för praktiska beräkningar antagit, att 

 denna senare är rätlinig (normalförrådsformeln), torde man därför med samma 

 rätt kunna beteckna gagnvirkesmassans tillväxt med en rät linie och alltså 

 hela förrådet saludugligt virke med en triangel. 



Då jag förutsätter, att granskaren vid närmare eftertanke erkänner den 

 uppenbara riktigheten af denna min premiss, kan jag redan nu tillgodoräkna 

 mig hans medgifvande, att i så fall den därur dragna slutsatsen är riktig. 

 D. v. s. att man erhåller årshyggets gagnvirkesmassa genom att dividera hela 

 förrådet saludugligt virke, icke med halfva omloppstiden som cirkuläret före- 

 skrifver, utan med halfva den tid, som åtgår för utväxandet från minsta af- 

 sättliga dimensionen till den för afverkning lämpligaste. Denna sats kunde 

 likväl bättre ha formulerats så, att gagnvirkesförrådet bör divideras med halfva 

 den tid, som förflyter mellan beståndets första inväxande i gagnvirkesklassen 

 och afverkningen. Att detta varit min mening, framgår tydligt af hänvisningen 

 till figuren. 



Min andra hufvudanmärkning mot cirkuläret gick ut på, att någon för- 

 yngringstid ej bör inräknas i omloppstiden vid årsafverkningens beräkning 

 med normalförrådsformeln. Häri har granskaren principiellt instämt. Då 

 emellertid formeln vid mycket långa omloppstider har tendens att gifva för 

 höga resultat, anser — n — , att omloppstidens förlängning med en föryng- 

 ringstid kan utgöra ett lyckligt utjämnande af denna olägenhet. Ett sådant 



