256 OM AKVEKKNINGSBEKÄKNING KÖR BLÄDNINGSSKOGAR. 



härmed tillåter mig att rätta. Denna siffra afser nämligen /chyiigniii;sv/iini 

 begränsning och inverkar alltså på afverkningens koncentration, men endast un- 

 dantagsvis pä dess storlek. 



Jag förutsätter i likhet med — n - , att indelningsförrättarne äro så för- 

 nuftiga, att de icke förorda andra afverkningar än dem, som äro förenliga 

 med god skogsvård. Men genom att göra anteckningar om storleken af dessa 

 afverkningar obligatoriska har jag velat försäkra mig om, att förrättningsman- 

 nen vid planens upprättande verkligen är fullt medveten om, hur stor afverk- 

 ning han kan bestämma för perioden utan att öfverskrida gränserna för en 

 god skogsvård. Utan systematiska anteckningar med detta syfte torde det 

 icke vara möjligt att öfverblicka en större skogs tillstånd, och det är därför 

 jag anser det mindre lämpligt, att förandet eller icke förandet af sådana an- 

 teckningar öfverlämnas åt förrättningsmännens godtfinnande. 



Ehuru jag är betydligt mera optimist än — n— i fråga om möjligheten 

 att tinna en afverkningsberäkning, som kan tillämpas mekaniskt äfven på 

 abnorma fall. har jag likväl icke ställt detta kraf på den officiella beräknin 

 gen. Men hvad jag ansett önskvärdt är att den kunde tillämpas mekaniskt 

 på normala fall, ty annars har den ju intet existensberättigande. Men det är 

 just i normala fall, som cirkulärets beräkning visat sig gifva orimliga resultat. 



Granskarens egendomliga fråga, om jag icke kunde medgifva, att träden 

 fortfarande böra upptagas i dimensionsklasser, förefaller öfverflödig. När jag 

 talar om att »pricka» träd i och för uppskattning af virkesmassan, så menar 

 jag naturligtvis att en sådan uppdelning på dimensionsklasser skall äga rum, 

 antingen detta omnämnes eller icke. 



Angående mitt förslag till afverkningsberäkning anmärker — n — , att 

 stora svårigheter förefinnas för ett rätt bestämmande af gagnvirkesprocenten 

 i huggfärdiga bestånd. Åtgärden är likväl fullkomligt jämförlig med det vid 

 indelning till trakthuggning påbjudna skiljandet af timmer och ved. Om en 

 taxering med ett dylikt separerande af gagnvirket från hela massan göres på 

 smärre huggfärdiga profytor, synes utsikten till nöjaktiga resultat ganska god. 



Vidare påpekar granskaren, att min bestämmelse om periodafverkningens 

 begränsning till den vid indelningen huggfärdiga virkesmassan icke kan ge 

 nomföras på husbehofsskogar med brist på ekonomiskt huggbart virke. Detta 

 är riktigt, men svårigheten är ytterst lätt hjälpt genom att denna bestämmelse 

 suspenderas för dylika skogar, där speciella hänsyn gå före de strängt eko- 

 nomiska. 



Slutligen anmärkes, att frånskiljandet af den huggbara virkesmassan 

 skulle mer än som kan anses rådligt lämna rum för skilda taxatorers subjek- 

 tiva uppfattning. Möjligt, än så länge. Jag vidhåller dock, att alltför stora 

 afvikelser från hvad en god skogsvård gemenligen anses fordra böra kunna 

 konstateras vid en okulär besiktning. När vi i Norrland hunnit så långt, att 

 hushällningsplanerna granskas på marken, torde därför tiden vara inne för 

 tillämpandet af ett dylikt förslag. Men dessförinnan är det nödvändigt att 

 finna en enkel beräkning, som kan aflösa cirkulärets ohållbara bestämmelser. 

 För detta ändarnål torde det vara tillräckligt att vid årsafverkningens beräk- 

 nande dividera hela virkesmassan med halfva omloppstiden och sedan redu- 

 cera kvoten med gagnvirkesprocenten i huggfärdiga bestånd. 



Henrik Petterson. 



