2.S8 



OM AFVERKNINGSBERÄKNING FÖR BLADNINGSSKOGAR. 



att då beräkningen afser arealen, i omloppstiden bör innefattas såväl afverk- 

 ningsåldern som föryngringstiden. Annorlunda blir förhållandet, då det gäller 

 beräknandet af normalförrådet och den normala afverkningen. Här blir det 

 afverkningsåldern som ensamt blir den bestämmande, således i det valda 

 exemplet 140 år, och erhålles den normala årsafverkningen då genom att divi- 

 dera det nuvarande virkesförrådet med halfva afverkningsåldern eller här 

 70 år. * 



Som nu indelningscirkuläret föreskrifver, att beräknandet af den normala 

 årsafverkningen skall ske såväl i virkesmassa som i areal, hade där således 

 bort föreskrilvas olika beräkningssätt, i förra fallet skulle endast hänsyn tagits 

 till afverkningsåldern, i senare fallet förutom till afverkningsåldern äfven till 

 föryngringstiden. Men då föryngringstiden i allmänhet omfattar en kortare 

 tidrymd, 10 — 20 år, har vid indelningscirkulärets utarbetnnde förmodligen an- 

 setts obehöfligt att föreskrifva så att säga 2;ne omloppstider, och då valet 

 här skulle stå mellan en som gaf för högt eller för lågt resultat, valet fallit 

 på den längre omloppstiden med mindre afverkning. Och detta kan ju icke 

 anses annat än välbetänkt, då dock arealen vid all skogsindelning är den 

 som med största noggrannhet låter bestämma sig. 



Emellertid innehåller indelningscirkuläret den föreskriften att trädens 

 virkesmassa skall anges i saludugligt virke. Denna bestämmelse gör bilden 

 af normalförrådet något mera oklar, dock ej i den omfattning som vid första 

 påseendet kan synas. Det är nämligen från afverkningssynpunkt dock alltid 

 trädet som fälles, oberoende af hvad som sedan apteras ur trädet och obe- 

 roende af vid utstämplingen åsätt virkesmassa. Det är gagnvirkesträdet jag 

 afverkar, ej gagnvirket i och för sig. Förutsätter jag alltså, att vid uppskatt- 

 ningen endast medtagits träd som hålla afsättningsbara dimensioner, är det 

 enligt mitt förmenande likgiltigt hvar gangvirkeskurvan går. Faktiskt afverkas, 

 om minsta afsättningsbara dimension uppnås vid i medeltal /år, hela parallel- 

 trapezet fgde i nedanstående figur. 



a f 



I iiormalskogen innehåller detta paralleltrapez således endast träd, som 



lämna saludugligt virke. Om nu den tid, som träden i medeltal behöfva för att 



nå minsta afsättningsbara dimension, antages vara m år, och med >i år afses 



tiden härifrån till afverkningen, blir således afverkningsåldern m + ?i år, och årsaf- 



ade 2 ade 



verkningar (a) = = 



m + ?i m + n 



* Denna olikhet i beräkningarna är af mig redan framhållen i Tidskrift för Skogshus- 

 hållning 1901, sid. 103. 



