3 I 6 NOTISER. 



virkesafsättningen, allt detta kräfver ett detaljarbete, som under nuvarande förhål- 

 landen icke fullt kan presteras. Gallringar och ljushuggningar blifva mer eller mindre 

 försummade och i många fall inskränkes verksamheten till årshyggets tillgodogö- 

 rande och dess beredande för återväxt. Härtill medverkar skogstjänstemännens 

 nuvarande svaga och otillräckliga aflöning. De nödgas, för att uppehålla sin exi- 

 stens, söka f3-lla bristen i aflöningen genom enskilda uppdrag och skogsförrättningar. 

 En delning af vissa revir och förbättring i aflöningen .synes utskottet därför vara 

 oeftergifliga villkor för att uppnå en större intensitet i statsskogshu.shållningen i nu 

 ifrågavarande landsdelar. 



Beträffande Norrland ställa sig reviren med hänsyn till skogamas areal mycket 

 stora, ocTi tvifvelsutan måste de, efter hand som kommunikationer och afsättuings- 

 förhållanden utvecklas, delas. I ett annat afseende böra emellertid förhållandena 

 inom de två nordligaste länens revir för möjliggörande af en noggrannare krono- 

 parksvärd redan nu eller med snaraste regleras. Utom skötseln af kronoparkerna 

 har nämligen revirförvaltaren — i lappmarksreviren jämlikt 56 i; af 1894 års skogs- 

 förordning och i de nedom lappmarken belägna reviren jämlikt 1903 års förordning 

 angående åtgärder till förekommande af öfverdrifven af verkning å ungskog — till 

 åliggande att å enskildes skogar själf eller med biträde af assistent verkställa ut- 

 syningar och därmed, i synnerhet inom lappmarken, förenade förberedelser, såsom 

 skogsuppskattningar och afverkningsberäkningar ni. m. Afven om revirförvaltaren 

 härutinnan biträdes af assistent, så hvilar på honom, utom mottagandet af alla ut- 

 syningsansökningar och personliga besök samt förfrågningar frän allmänhetens sida 

 äfvensom en del af utsyningsförrättningarne, ansvaret och omtanken för det hela. 

 Det har ock visat sig, att för kronoparkernas vård mycket beböfliga åtgärder i flera 

 revir fått stå tillbaka för enskilda skogsägares allt större anspråk på revirförvaltarens 

 tid och krafter, Den enda utvägen att afhjälpa detta för kronoparkernas vård mycket 

 ogynnsamma förhållande är att befria revirförvaltaren från befattningen med enskildes 

 skogar och öfverföra denna befattning på särskild därtill förordnad skogstjänstem.an, 

 till hvars aflöning de till staten nu inflytande afgifter för utsyningarna lämna till- 

 gång. Genom en sådan anordning skulle utsyningarna åt enskilda ock, mera än 

 som nu kan åstadkommas, komma att utföras af samma tjänsteman under längre 

 tidsföljd och därigenom täta ombyten af utsyningsförrättare kunna undvikas, hvilket 

 länge varit ett önskemål för att \'id utsyningarne vinna nödig lokalkännedom och 

 erfarenhet. 



Hvad utskottet härofvan anfört om skogstjänstemännens otillräckliga aflöning 

 och därigenom till men för tjänsten framkalladt behof att genom enskilda uppdrag 

 och skogsförrättningar söka för .sin bärgning nödig fyllnad i inkomsten, äger sin 

 fullaste tillämpning å den norrländska skogsstaten. 



FÖRSLAG OM TILLSÄTTANDE AF BITRÄDANDE ÖFVERJÄGMÄSTARE. 



I syfte att inom de tre nordligaste skogsdistrikten åstadkomma en effektivare kon- 

 troll, verkställd å ort och ställe i skogen, öfver skogsstatens tjänsteförvaltning har 

 K. Domänstvrelsen hos K. M:t gjort framställning om att för innevarande år från 

 och med den i juni till och med nästpåföljande november månads utgång måtte få 

 såsom biträdande öfverjägmästare förordnas tre ordinarie jägmästare — en inom 

 hvart och ett af Luleå, Skellefteå och Umeå distrikt — med rätt för en hvar af 

 dem dels att under tiden bibehålla dem såsom jägmästare tillkommande lön, dels 

 att åtnjuta ett belopp af, efter är räknadt, 1,600 kronor, dels slutligen rese- och 

 traktanientsersättning efter y.e klassen af gällande resereglemente. 



