332 OM BARRTKÄDSRASER OCH DERAS RENODLING. 



II. 



Diskussion. 



Jägmästaren Hollgren. Hvad den föregående talaren yttrade är mycket 

 bra, då det rör sådana kulturväxter, som man så att säga har i handen, 

 såsom blomsterväxter och sädesslag, där man kanske redan om några år 

 kan få se resultatet af ens åtgöranden. Med afseende å skogsträden råder 

 nog ett annat förhållande, då jag icke beträffande dem får under min lifstid 

 se slutliga resultatet af vidtagna åtgärder. Om man ställer fröträd, och själf- 

 sådda plantor uppkomma, så kunna dessa plantor icke frambringa någon skog 

 förrän efter 70 ä 80 år, och då lefver nog icke den, som ställt träden. Det 

 kan ju vara en sak för sig, då efterkommande få draga nytta af hvad jag 

 gjort, men jag undrar dock, då flera trädgenerationer tagas i anspråk för 

 att få ett exakt utslag, om man kan ernå önskad/ resultat i detta fall. Docenten 

 Andersson yttrade, att man genom att ställa vissa grupper af träd skulle 

 kunna renodla tallen. Men det är att märka, att tallens frömjölskorn äro 

 försedda med ballongformiga bihang medelst hvilka de föras upp i luften 

 af vinden och spridas många mil bort. Också har man ju ibland under 

 regniga dagar sett, huru ett gult stoff ligger på vägar och vattensamlingar. 

 Det är frömjölsamlingar från barrträd, hvilka förts kanske 20 å 30 mil. 



Om jag således lämnar fröträd för att få renodling, kan det misslyckas, 

 då jag kan få frömjöl spridt kanske från Norrland till Skåne. Jag tror, att 

 vi skogsmän icke få så mycket rätta oss efter vetenskapen utan handla så 

 praktiskt som möjligt i detta fall. Det var en tid, då skogshushållningen 

 styrdes af vetenskapsmän och kungl. kammarkollegium, och det var den sorg- 

 ligaste tid, som existerat. Vetenskapen är nog bra att ha, men man får icke 

 gå för långt med sådant, som icke kan, äfven om stora kostnader användas, 

 lämna korrekt svar å den fråga som förelagts. Tacksammare fält i försöks- 

 väg finnas. Att t. ex. få en tall, som är nyttig i ekonomiskt hänseende med 

 utbredd kärnved, smala årsringar, god och föga afsmalnande höjdväxt beror 

 icke endast på befruktningen utan äfven på många andra faktorer, på jord- 

 månen, på läget o. s. v. Jordmån bör jag undersöka mycket noga för att 

 finna, huruvida den är lämplig för ena eller andra trädslaget. Att den ren- 

 odling af tallen, docenten Andersson velat åstadkomma, skulle — äfven om 

 den är utförbar — upphjälpa vår talls typ är ovisst och kanske obehöfligt, då 

 nordiska furan redan nu är i hela världen ansedd som den bästa. Jag med- 

 gifver, att det vore önskligt att få ett utslag i den vägen, men skogsträden 

 äro icke och få icke likställas med kulturväxter; vi skogsmän få hålla oss 

 till det vilda och icke samföra skogsskötseln med t. ex. sockerbetsskötseln, 

 därvid man noga bearbetar jorden och vet, hvilka näringsämnen hon fordrar, 

 och där man skördar samma år man sår — allt förhållanden som ej äro att 

 räkna med vid skogsskötseln. 



Kunde man göra med barrträden, som när man renodlar sades- och träd- 

 gårdsväxterna, afstänga försöksplantorna från omgifningen och applicera med 



