DISKUSSION. 337 



detta hindrar dock icke att man äfven bör ägna någon uppmärksamhet åt 

 arbetet med hybrider. Jag tror icke att det i sak är någon meningsskiljak- 

 tighet mellan docenten Rosenberg och mig. Då han läser det tryckta refe- 

 ratet, skall han tinna, att vi äro öfverens. Jag vill ytterligare en gång un- 

 derstryka, att det är icke Burbanks väg genom hybridisering vi böra gå, utan 

 genom renodling af mutationer och genom att gynna fortplantningen af de 

 nyttighetsvariationer, som kunna finnas. Jag erkänner, att jag möjligen icke 

 uttryckte mig så klart, som jag hade bort göra, men detta beror i så fall 

 på att tiden var kort, och jag var tungen att koncentrera mig. 



Beträffande hvad som för öfrigt sagts, så vill jag erinra om att de för- 

 sök, som gjorts med ornäsbjörken och ormgranen för att skaffa afkomma, 

 icke äro gjorda på vetenskapligt sätt. Man har samlat frö från dem. Man 

 vet då, hvilken som är mamma, men icke hvilken som är pappa. Det fin- 

 nes många omkringstående träd, som kunna vara pappor och som kunnat 

 bestå pollenet. Hvad ormgranen beträffar har man mig veterligt aldrig gått 

 så tillväga, att man under uteslutande af annan befruktningsmöjlighet befruk- 

 tat densamma med pollenkorn från ormgran och sedermera tagit detta frö, men 

 det är detta som bör ske, om man skall kunna sluta något om ormgrans- 

 mutationens konstans. 



På grund af hvad en ärad talare sade om vetenskapens ringa betydelse 

 för skogshushållningen så vill jag nu blott säga att med vetenskap menar jag 

 i detta sammanhang metoden i själfva arbetet; hvar och en, som arbetar 

 exakt, noggrant och strängt metodiskt arbetar vetenskapligt. Herr Hollgren 

 kan också blifva vetenskapsman, om han blott lärde sig att arbeta målmed- 

 vetet, ordentligt och noggrant. 



Bniksäoan-ii A/b. Bergströin : Då jag ej är någon vetenskaplig auktoritet och 

 sålunda har ett annat och mindre ansvar gent emot mina uttalanden i före- 

 varande fråga än de hrr som förut yttrat sig i den, så torde det också med- 

 föra mindre risk, då äfven jag yttrar några ord, om jag t. o. m. går längre 

 i mina påståenden än någon af dem velat göra. 



Egentligen skulle jag då vilja vända mig mot docenten Rosenbergs på- 

 stående, att de varieteter eller förändrade arter som Burbank uppdragit icke 

 skulle kunna fortplantas genom frö och blifva konstanta. Jag läste för en 

 tid sedan i en tidskrift, så vidt jag minnes rätt, att han med afseende på åt- 

 minstone den kaktusart, som omnämndes af docenten Andersson, kommit där- 

 hän, att han fått en fullkomligt konstant art, som kunnat fortplantas genom 

 frukterna och icke nog med att den kunnat fortplantas [lå detta sätt utan om 

 man kastar ett stycke af denna art på marken och det kommer en regnskur, 

 så växa rötter ut på undersidan af detsamma och det bildas äfven på detta 

 sätt en ny planta. Jag vill också tillägga, att från det att frukten af denna 

 planta varit onjutbar, har han fått fram en frukt med behagligt kött, och 

 smak påminnande om ananas. Han har fått en kaktusart, som trifves väl 

 både på torr, sandig mark och på fuktiga myrar ända från Me.\icos heta 

 klimat så långt upp mot kalla trakter, som liknande växter öfver hufvud kunna 

 existera. Detta är ett så vackert resultat, att det borde vara en allvarlig 

 maning för oss att slå in på den väg, som docenten Andersson föreslagit, 

 och förena alla krafter för att på den vägen söka komma till ett äfven för 

 våra gagnväxter lyckligt resultat. 



Byråchefen J. af ?.elh'n : Af diskussionen har framgått, att två veten- 

 skapsmän ha ganska divergerande meningar i förevarande fråga. Man bör 



