342 HENRIK PETTERSON. 



marken i skogbeväxt skick. Följden häraf blir en oeftergiflig fordran 

 att afverkaren under alla förhållanden skall sörja för återväxten. 



Denna tanke har som bekant i viss mån lagts till grund för 1903 

 års lag angående vård af enskildes skogar inom hela Sverige med un- 

 dantag af Gottlands, Västerbottens och Norrbottens län samt Särna soc- 

 ken i Dalarne. Som skogsbruksprincip bör den likväl gälla såväl sta- 

 tens som enskilda skogar i hela landet, jämväl de i lagen undantagna 

 försumpade skogarne, där en afverkning utan afdiknings- och kulturåt- 

 gärder är mer än vanligt oförsvarlig. 



Efter detta offer åt kommande släkten kan den nuvarande genera- 

 tionen med bättre samvete tillgodose sina egna intressen. I främsta 

 rummet kommer då ett affärsmässigt tillgodogörande af det befintliga vir- 

 kesförrådet. Det är dålig affär att sköfla växtliga ungskogar, hvilkas 

 värde årligen tillväxer med 5 ä 10 ,% . Men det är också dålig affär 

 att i årtionden spara ekonomiskt mogen skog, hvars värdetillväxt upp- 

 hört eller nedgått till en obetydlighet, allt under det att skogsägaren 

 för fyllandet af sitt kapitalbehof kanske nödgas upptaga lån mot 4 % 

 ränta eller mera. I regel bör därför skogen afverkas, när dess värde- 

 tillväxtprocent varaktigt sjunkit under den räntefot, som samtidigt be- 

 tingas vid säkra kapitalplaceringar. Skogens ålder vid detta tillfälle an- 

 ger den med hänsyn till markens växtlighet och rådande konjukturer 

 normala afverkningsåldern. Naturligtvis kan det ofta förekomma, att ett 

 skogsbestånd måste afverkas både före och efter denna ålder. Men 

 skogsägaren bör då vara fullt medveten om att han härigenom lider 

 så pass afsevärda förluster, att större afvikelser från regeln ej företagas 

 utan tvingande skäl. 



Nu har emellertid Norrland att uppvisa stora öfverskott af oväxt- 

 lig skog öfver den normala afverkningsåldern. Om här all öfverårig 

 skog skulle uttagas på en gång, blefve resultatet en plötsligt stark af- 

 verkning, som inom kort måste inskränkas till en bråkdel af den förut- 

 varande. Häraf skulle följa en onaturlig och kortvarig uppblomstring 

 af de träförbrukande industrierna, åtföljd af en allvarlig depressionsperiod, 

 då industriella verk måste nedläggas på grund af brist på virke, då en 

 stor del af trävaruindustriens arbetare ställdes utan arbete och ortsbe- 

 folkningen ginge miste om biförtjänster, som den vant sig att räkna med. 

 Ett hastigt realiserande af den öfveråriga skogen skulle äfven medföra 

 svårigheter att i samband med afverkningen tillbörligt sörja för för- 

 yngringen. 



Det är därför nödvändigt att utjämna alltför stora växlingar i af- 

 verkningsbeloppets storlek och för detta praktiska syfte får man under- 

 kasta sig de tillfälliga förluster, som hvarje afvikelse från den normala 



