DISKUSSION. 



kogar åren 1904, 1905 inom en del Lappmarksrevir. 



369 



bereda vattnet aflopp icke äro annat än till .skogens gagn. Hvad skogsåter- 

 växten på mossarna beträffar tror jag, att hvar och en som studerat de tal- 

 rika mossar i Norrbottens län, hvilka doktor .Andersson och jag varit i till- 

 fälle att undersöka, har kommit till den åsikten, att de faktorer, som be- 

 tinga skogsbörden på våra mossar, icke äro tillräckligt kända. Vi veta icke, 

 huru man lämpligast skall dika mossarna, huru pass torr en mosse bör vara 

 etc. Jägmästare Bremberg uttalade fruktan för, att mitt inlägg i frågan 

 skulle hafva en nedstämmande inverkan på dylika företag . landet, men jag 

 tager detta med stort lugn, ty såsom tjänsteman i statens ■ ngsförsöksanstalt 

 har jag icke att kämpa för vissa idéer utan endast att t taga reda på 



naturförhållandena, då det gäller våra skogar. 



En säker kännedom härom är förutsättningen för en rationell skogs- 

 hushållning. Det gäller att söka sanningen beträffande våra mossars skogs- 

 börd och kunna vi finna den skall det bringa oss längre än alla teorier. 



/ngmäslami Hollgmi : Beträffande dikningsförhållandena, som synas vara 

 en tvistefråga, skall jag be att få upplysa, att på Oxhults kronopark i Hal- 

 land afdikades för 30 år sedan en stor mosse. Där ligga dikena upptagna 

 på 25 alnars afstånd och flyta ofvanpå marken då mossen är bortåt 15 

 alnar djup. Någon skog att räkna med har icke uppkommit i mossen, en- 

 dast på dikessträngarna, där dålig björk växer. Där har sätt och planterats 

 tall och gran men träden ha icke kommit ur fläcken. Jag vet icke. om Norr- 

 lands mossar likna denna. Faktum är, att på denna mosse icKe på 30 



