372 OM AFVERKNINGSBERÄKNING FÖR NORRLANDSSKOGAR^fA. 



den hafva nu skogarne genomblädats och för hvarje blädning har beståndet 

 blifvit allt glesare, d. v. s. där hafva iqjpstått allt flera små luckor. Skogs- 

 beståndet däremellan har därjämte blifvit allt värdelösare såsom bestående af 

 allt mindre och oväxtligare träd. Det är nämligen naturligt att när blädnin- 

 gen, som här, börjat i uråldriga bestånd, så ha de en gång dominerande 

 träden så länge hållit sina svagare kamrater i tryck och skugga, att dessa, 

 när den stora grannen faller, hvarken ha krona eller rot kraftiga nog att 

 gifva ny växtkraft, och trädet kommer fortfarande att vara krympling. Me- 

 ningen raed gallring och blädning, att allt efter som de ekonomiskt mogna 

 träden borttagas, de andra skola växa ut, uppfylles alltså ej här på samma 

 sätt som när dessa operationer fä försiggå i yngre och lifskraftigare bestånd. 

 Afsikten är alltså i viss mån förfelad, men tyvärr är detta ej den enda af- 

 vigsidan. Det bestånd, som efter slutblädning blir kvar, är nämligen ofta 

 ett hinder för uppkomsten af frisk återväxt. För att åtminstone äterväxt af 

 tall skall kunna uppkomma, fordras nämhgen ett visst mått af ljus, enär tal- 

 len är ett Ijusbehöfvande trädslag, och i stället gynnas förut befintlig marig 

 granskog, som förekommit mellan tallarne eller som underväxt, och hvilken 

 efter ljusställningen nu också får tillfälle att med litet lif fortlefva. I Norr- 

 land, och här mer än i andra delar af Jandet, finnas dessutom marker, som 

 ej äga tillräckligt kraftig jordmån att producera timmer, och dessa marker 

 äro genom här gällande skogslagar och deras tillämpning praktiskt sedt 

 dömda att ej lämna någon afkastning alls, och det är väl dock klart, att en 

 sådan hushållning är i längden ohållbar. 1896 års skogskommitté har gifvit 

 några belysande siffror för skogshushållningen i öfre Norrland, som jag här 

 skall framställa. 



Norrbottens län håller i areal skogsmark, utom kala fjäll, 5,882,682 

 har; sedan impedimenta blifvit fränräknade med 35 % återstår produktions- 

 mark 3,823,678 har. Enligt samma kommitté är afkastningsförmågan per 

 har och år 0,8 kbm., hvilket torde vara lågt räknadt. Hela årsaf kastningen 

 blir alltså 3,058,942 kbm. 



Vi skola nu granska hur denna tillgodogöras: 



För export åtgår råvara högst 803,000 kbm. 



Vedbrand, byggnader, hägnader m. m. för 140,000 invå- 

 nare å 6 kbm 840,000 » 



Summa 1,643,000 kbm. 



Följaktligen förfares i skogen årligen af hela årstillväxten 1,4I5,9J2 kbm. 



Vi skola se hvad betydelse detta har i penningar räknadt. 



Om dessa 1,415,942 kbm. småningom komme i rörelsen i form af 

 smärre timmer, pappersmasseved och kolved, så skulle arbetet i skogen, flott- 

 ningen och tillgodogörandet i fabrikerna säkerligen draga en kostnad af c:a 

 3: 50 ä 4 kr. per kbm., hvadan arbetsmarknaden skulle tillföras i rundt tal 

 omkring kr. 5,000,000. 



Därtill skulle skogsägarne, om endast ett rotvärde af 1 krona per 

 kbm. räknades, öka sin afkastning af skogsmarken med i rundt tal 1,400,000 

 kr., hvartill komme handelsvinsten på den färdiga varan. 



Det är sålunda högst väsentliga värden, som endast häruppe hållas un- 

 dan, så länge vi ej ordna oss för tillvaratagandet af tillgångar, som faktiskt 

 försämras genom det långsamma tillgodogörandet. Förlusten på dröjsmål där- 

 vidlag är dubbel, enär vi först förlora räntan på de penningar, den oväxt- 



