376 UNO WALLMO. 



vackraste och värdefullaste träden lagom afpassadt utrymme, sä att de 

 kunna utväxa normalt, dels att härda det likåldriga beståndet för kom- 

 mande föryngring. 



Men det är icke en utan hundratals gånger, som jag hört den miss- 

 uppfattningen göra sig gällande, att man begär, att föryngring skall in- 

 träda i beståndet redan till följd af den stamvis skedda biädningen, och 

 när så icke föryngring har inträffat, då har man velat låta påskina, att 

 sådan är svår att erhålla genom blädning. 



Den stamvisa biädningen i ett bestånd bör ske så försiktigt, att, när 

 man om tre fyra år efter huggningen återser beståndet, så skall man 

 knappt kunna iakttaga, att någon huggning ägt rum där, d. v. s. man 

 får åt gången endast borthugga '/si högst '/4 af beståndets virkesmassa. 

 Men så länge beståndets slutenhet är kvar, och detsamma växer med 

 4, 5, 6 eller flera kubikmeter per har, d. v. s. med en årlig tillväxt be- 

 tydligt öfver medeltillväxten, så är det orimligt att begära, att återväxt 

 skall infinna sig i beståndet. 



Vid den första genomblädningen af ett likåldrigt, slutet bestånd bör 

 man aldrig eftersträfva föryngringsluckor, utan söka hålla beståndet slu- 

 tet samt härda detsamma. Ty att samtidigt stamvis och i större grad 

 gruppvis blada ett ohärdadt bestånd bör endast undantagsvis äga rum, 

 ty det är förenadt med risk. 



Det finnes likåldriga bestånd, som kunna stamvis bladas två, tre 

 gånger, utan att slutenheten nämnvärdt behöfver rubbas, och således 

 knappt någon tanke behöfver ägnas åt föryngringen. 



Man behöfver sällan vara i tvifvel om hvar man skall öppna för- 

 yngringsluckorna i det likåldriga beståndet, ty oftast säger beståndet 

 själft ifrån genom någon liten lucka eller gleshet bland träden, att tiden 

 är inne för föryngring. Då utvidgar man den lilla luckan genom några 

 träds borttagande i kanterna eller, där beståndet är glest, öppnar för 

 återväxten en verklig lucka, som så småningom utvidgas. Det är den 

 gruppvisa biädningen. 



När luckan först upptages, bör den göras hvarken för stor eller för 

 liten utan lagom, ty då går återväxten allra bäst till. Härpå har jag 

 haft hundratals exempel. Om luckan är för stor, så att den nästan lik- 

 nar ett litet trakthygge, så får den lätt dettas egenskaper, d. v. s. ogräs- 

 binder sig och uttorkar, så att fröet har svårt att gro, hvarjämte vinden 

 lätt kan få spelrum och tilltyga beståndet. Göres återigen luckan allt- 

 för liten, så kunna inga plantor taga sig upp i densamma. Hvad är 

 nu »lagom»? Ja, det är omöjligt att besvara här inne mellan fyra väg- 

 gar. Jag har under tolf år sysslat med blädningshuggningar å mycket 

 stora arealer, och jag kan försäkra eder, mina herrar, att jag därunder 



