3 So 



UNO WALLMO. 



d. v. s. en liten öppning uppstå, alltför liten för att äterväxt skall in- 

 finna sig och trifvas, så är bäst att låta sagda fula träd tillsvidare stå 

 kvar att växa. 



Fig. I. 



Sedan beståndet sålunda stamvis bladats en eller flera gånger kom- 

 mer man till slut till tidpunkten, då föryngringsluckor böra upptagas, 

 exempelvis sålunda (fig. 2). 



Fig. 2. 



A fig. 2 synes alltså tvenne föryngringsluckor, i hvilka efter några 

 års förlopp äterväxt infunnit sig (fig. 3). I föryngringsluckans kanter 

 bör man i regel ej hålla beståndet alltför tätt utan gärna urglesa det 



Fig- 3- 



därstädes något mera än längre in uti beståndet, hvarigenom man dels 

 befordrar ljusets insläppande till själfva luckan, dels ofta åstadkommer 

 en förberedande föryngring, äfven under dessa glest stående träd i luc- 

 kans kanter, hvartill kommer att ökad s. k. Ijustillvä.xt skall förmärkas 

 hos träden icke blott i luckans kanter utan äfven ett godt stycke in i 

 beståndet från lucköppningen. 



6 — 12 år efter det luckor sålunda öppnats i beståndet (fig. 2) åter- 

 kommer man med huggningen för att dels utvidga berörda luckor, dels 

 kanske upptaga nya sädana, dels justera utseendet på det mellan luc- 

 korna kvarstående beståndet genom borttagandet därstädes af tilläfven- 

 tyrs skadade träd eller dylikt. I fig. 2 och 3 framställda luckor skulle 

 sålunda efter sagda huggning erhålla följande utseende (fig. 4). 



