DISKUSSION. 387 



nämligen den 20-åriga omloppstiden för den stamvisa blädningen. 'liden 

 för den återkommande huggningen ställer sig på sin höjd till 18 år, men 

 den kan gå ner till 6 år, när det t. ex. gäller att snabbare föryngra ett 

 äldre bestånd. Siffran 20 nämnde jag aldrig. För den något så när in- 

 vigde är det uppenbart, att, om i luckan kommer plantor och man efter 10 

 — 12 år hugger bort ytterligare några träd i luckans kanter sä att den ut- 

 vidgas, ingenting hindrar dessa plantor att växa högt i himmelens sky, ty de 

 hafva inga träd öfver sig utan endast den blå himmelen. 



Friherre Hermelin talade om, hvilka beståndsformer, som han ansåg 

 mest lämpliga, men att det i blandad skog skulle miita svårigheter att genom 

 blädning få fram tall. Men jag kommer då till hvad doktor Kempe talade 

 om i går, nämligen att äfven för Norrlands skogar gäller det att tillgripa en 

 ordentlig skogsskötsel, och då är det icke något som hindrar, att, när man 

 har en blandad skog med föryngringsluckor, man använder något som heter 

 busksax eller yxa, som svenska staten och de privata skogsägare, som vilja 

 sköta sin skog intensivt, väl måste lägga sig till med. . . Man tager då fram 

 dessa verktyg och hugger bort eller gallrar granplantorna i luckor där gra- 

 nen vunnit försprång före tallen; och jag är öfvertygad om att, under förut- 

 sättning att tall kan växa på marken, tallplantor äfven komma dit så snart 

 luckan utvidgats tillräckligt för tallen. Man har i sin hand att, tack vare 

 busksax och yxa, kunna reglera, om man vill hafva tall eller gran fast med 

 tiden, då luckorna utvidgats, man kan troligen öfverlämna åt naturen själf 

 att reglera en lagom blandning af tall och gran, eller åtminstone kan man 

 uppskjuta med reglerandet, tills afsättningsbara sortiment utväxt i beståndet. 

 Således är det ej svårt, att i blandad skog i Norrland använda denna bläd- 

 ningsmetod. Den granåterväxt, som så ofta återfinnes i Norrland, kommer 

 af den s. k. timmerblädningen : den likformiga urglesningen af beståndet. 

 Ty i det likformigt urglesade beståndet prässar sig granunderväxten fram 

 och vållar, att man får mycket gran in, där man skulle hafva tall i stället. 

 Det är gifvet att, såsom i inledningsföredraget nämndes, under en mer eller 

 mindre tät fröträdsställning har plantan oftast svårt att taga sig fram, och tal- 

 len mera än granen. Där marken ej är af stor bördighet, tål plantan blott 

 ett minimum af beskuggning från fröträdsställning ; och då tallen behöfver 

 mera ljus än granen, förlorar den som sagdt terräng genom den blädnings- 

 metod som oftast hittills bedrifvits i Norrland. Därför måste det upptagas 

 ordentliga föryngringsluckor; och i dessa föryngringsluckor, måste man an- 

 vända busksaxen ])å denna granunderväxt, som uppkommit genom en olämp- 

 lig afverkningsmetod. 



Byråchefen af Zellén talade om den modifikation, som jag har gjort. 

 Det är ju möjligt att den tanken har uppstått, ehuru jag ej vet hvari modi- 

 fikationen består, ty faktiskt är, att den afverkningsmetod, som jag föreslagit 

 i min bok »Rationell skogsafverkning» — det var för 10 år sedan — är 

 densamma som den, som jag här idag sökt beskrifva, och den af mig idag 

 förordade ideella beståndsformen är äfven precis densamma som jag för i o 

 år sedan förordade. 



Beträffande ljushuggningen är den enligt mitt förmenande icke någon af- 

 verkningsmetod. Jag har nog talat om ljushuggning i min bok, ty tyskarna 

 hafva hållit på med ljushuggning; men jag får verkligen säga, att jag be- 

 träffande deras ljushuggning gjort en modifikation. Det som man menar med 



